Справа № 520/7618/2020
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2020-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

03 вересня 2020 р. Справа № 520/7618/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньов О.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Куп`янське лісове господарство" (вул. 1-го Травня, 37, м. Куп`янськ, Куп`янський район, Харківська область, 63701, ) до Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40, м. Харків, 61002, ) про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :

До Харківського окружного адміністративного суду звернулось Державне підприємство "Куп`янське лісове господарство" з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати Постанову Головного управління Держпраці у Харківській області № ХК7553/299/НД/АВ/П/ТД-ФС від 03.02.2020 про накладення штрафу на Державне підприємство "Куп`янське лісове господарство" у розмірі 377 840 грн та припис Головного управління Держпраці у Харківській області № ХК7553/299/НД/АВ/П від 20.12.2019 про усунення виявлених порушень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що покладені в основу спірних рішень висновки відповідача про те, що в договорах підряду, укладених між директором ДП «Куп`янське лісове господарство» та фізичними особами, вбачаються ознаки трудових відносин, не відповідають дійсності, а також зроблені за відсутності будь-якого правового обґрунтування належними та допустимими доказами.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 відкрито спрощене провадження у справі.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що Головне управління Держпраці в Харківській області діяло на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, а оскаржувані рішення відповідають критеріям, які визначені частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відповіді на відзив позивач зазначає про те, що недійсність цивільно-правових договорів не встановлена жодним законом та відсутнє судове рішення, яке б набрало законної сили, щодо визнання таких правочинів недійсними/фіктивними/удаваними. Відповідно до умов цивільно-правових договорів виконані роботи оплачуються Замовником. За виконану роботу Замовник встановлює винагороду в розмірі, визначеному договором, за обумовлену Сторонами кількість послуг на підставі акта прийому-передачі. Кожен із цих договорів та додаткових угод передбачав конкретний розмір одиниці виконаної виконавцем роботи, акти на прийняття робіт були підписані з кожним із цих виконавців та проведено з ними оплату належним чином. Водночас, згідно з умовами відповідних цивільно-правових договорів, останні не носять характеру трудового в розумінні КЗпП України.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач вказує, що визначальною ознакою цивільно-правового договору є кінцевий результат, котрий повинен виражатись в конкретних фізичних величинах. Так надані позивачем в ході інспекційного відвідування договори не містять конкретних обсягів роботи та не зазначено кінцевий результат. В силу того, що чинне законодавство забороняє вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин, посилання суб`єкта господарювання на укладення з працівниками цивільно-правових угод саме по собі не може звільняти від відповідальності за допущення до роботи працівників без оформлення трудових відносин, якщо вказані угоди спрямовані на приховування фактично існуючих трудових відносин між найманими працівниками та позивачем.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши доводи позову, відзиву проти нього, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що Державне підприємство «Куп`янське лісове господарство» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) за номером 00993107 та належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України.

Відповідно до п. 3.1 Статуту ДП «Куп`янське лісове господарство» підприємство створене з метою ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів; ведення мисливського господарства, охорони, відтворення та раціонального використання державного мисливського фонду на території мисливських угідь, наданих у користування Підприємству.

На підставі листа Головного управління ДПС у Харківській області ( лист №5437/9/20-40-33-05-12 від 14.11.2019), яким відповідача повідомлено, що при наявності штатних працівників на підприємстві, основний вид діяльності яких є лісництво та інша діяльність у лісовому господарстві, укладаються договори цивільно-правового характеру систематично, середні нарахування по договорам цивільно-правового характеру менше ніж середня заробітна плата по підприємствах за місяць, фонд заробітної плати значно перевищує суми винагороди за договорами цивільно-правового характеру та мається динаміка збільшення використання праці за договорами цивільно-правового характеру, керівником територіального органу Держпраці прийнято рішення про доцільність призначення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування щодо позивача, яке було оформлене наказом від 28.11.2019 №2181.

На підставі наказу оформлено направлення на проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування №02.03-03/3536 від 28.11.2019.

Посадовими особами відповідача з 05.12.2019 по 20.12.2019 проведено інспекційне відвідування Державного підприємства "Куп`янське лісове господарство".

Вимогою про надання документів № ХК7553/299/ПД від 09.12.2019 зобов`язано керівника ДП «Куп`янське лісове господарство» у строк до 10-00 годин 16.12.2019 надати документи (перелік зазначений у вимозі), необхідні для проведення інспекційного відвідування. Строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 16.12.2019.

На виконання вимоги від 09.12.2019 № ХК7553/299/ПД надано уставні документи, накази про прийняття працівників на роботу, особові картки П-2, звіти ССВ за 2019 рік, цивільно - правові договори, договори підряду, акти приймання-передачі робіт та послуг, акти приймання - передачі виконаних робіт.

За наслідками інспекційного відвідування складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю, №ХК7553/299/НД/АВ від 20.12.2020, яким встановлено порушення ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України (далі -КЗпП), а саме: 8 працівників допущено до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Також відповідачем винесено припис про усунення виявлених порушень №ХК7553/299/НП/АВ/П від 20.12.2019 постанову про накладення штрафу №ХК7553/299/НД/АВ/П/ТД-ФС від 03.02.2020 у розмірі 377 840 грн.

Підставою для винесення спірних рішень стали висновки відповідача про те, що вищезазначені особи працюють за посадами відповідно до класифікатору професій ДК 003:2010 з систематичним виконанням робіт, що свідчить про ознаки трудових відносин; при виконанні робіт діють не на власний ризик, робота виконується відповідно до вказівок і під контролем інших сторін; робота виконується на робочому місті, в межах режиму роботи об`єкта відвідування; праця за цими договорами про надання послуг не є юридично самостійною; вказані особи отримують грошові кошти за цивільно-правовими договорами, проте документального підтвердження фактичної сплати та фактичного отримання визначеної договором винагороди за цими актами, адміністрацією підприємства не надано.

Зокрема, під час інспекційного відвідування відповідачем досліджувались договір підряду №91 від 15.03.2019, договір підряду від 20.05.2019 № 161, договір підряду від 21.10.19 № 273, договір підряду від 15.03.2019 № 100, договір підряду від 21.10.2019 № 278, договір підряду від 15.03.19 № 94, від 21.10.19 №276; цивільно - правовий договір від 04.02.2019 №53; цивільно-правовий договір від 07.10.2019 №251; цивільно-правовий договір №187 від 01.07.2019; цивільно-правовий договір від 19.08.2019 № 216, цивільно-правовий договір від 01.07.2019 №188.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним актам індивідуальної дії, суд застосовує такі приписи норм чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

За приписами підпункту 9 пункту 4 Положення, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Підпунктом 54 пункту 4 Положення передбачено, що Державна служба України з питань праці має право накладати у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.

Державна служба України з питань праці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 Положення).

Процедуру проведення Управліннями Держпраці перевірки стану додержання законодавства про працю, визначено Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон №877-V).

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 2 Закону №877-V заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом (ст.3 Закону №877-V).

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019р. №823 "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю", затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок №823), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених, зокрема, Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Відповідно до п. 2 Порядку № 823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до п. 19 Порядку № 823 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) (далі - акт), і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення.

Згідно з п. 20 Порядку № 823 акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою.

Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Відповідно до п. 21 Порядку № 823 якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дня, що настає за днем підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

У відповідності до п. 23 Порядку № 823 припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Згідно з п. 27 Порядку № 823 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

У разі виконання припису в установлений у ньому строк, заходи до притягнення об`єкта відвідування до відповідальності не вживаються (п. 28 Порядку № 823).

Вирішуючи питання щодо наявності порушення трудового законодавства збоку позивача, суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

За змістом ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

З аналізу чинного законодавства вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва.

Взаємовідносини фізичної особи і роботодавця можуть виникати як на підставі трудового, так і на підставі цивільно-правового договору. При цьому сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами ст. 208 Цивільного кодексу України.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У відповідності до ч. 1 ст. 839 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

При цьому, виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Судом встановлено з наявних в матеріалах справи доказів, що згідно з п.п. 1,2 цивільно-правового договору № 53 від 04.02.2019 ДП «Куп`янське лісове господарство» доручає, а ОСОБА_4 бере на себе зобов`язання виконати роботу по виготовленню ланцюгів для бензопил у термін з 05.02.2019 по 28.02.2019. Згідно п. 3 договору замовник зобов`язується після закінчення вказаних у п.1 робіт прийняти їх по акту прийняття- здачі і оплатити з розрахунку 26 грн. за 1 ланцюг, за відрахуванням прибуткового податку та воєнного збору. За п. 4 договору, якщо на протязі 10 місяців в роботі було виявлено брак виконавець зобов`язується усунути його без додаткової оплати.

Відповідачем не надано до суду доказів того, що вказані послуги надавались систематично.

Згідно з п.п. 1.1. 1.2 договору підряду № 273 від 21.10.2019, укладеного між ДП «Куп`янське лісове господарство» та ОСОБА_1 ДП доручає, а остання бере на себе зобов`язання виконати роботи за завданням замовника по лісокультурному виробництву. Замовник зобов`язаний своєчасно прийняти та оплатити виконану роботу та надати вичерпну інформацію щодо характеру виконання робіт. Пунктом 2.1 договору передбачено, що за виконану роботу замовник нараховує винагороду, визначено склад дорученої роботи. Виконана робота та винагорода відображаються сторонами в актах приймання-передачі виконаних робіт. Термін дії договору встановлено з 22.10.2019 по 27.11.2019. Аналогічні умови передбачені у договорі підряду №91 від 15.03.2019.

Згідно з п. 1.1, 1.2 договору підряду № 94 від 15.03.2019, укладеного між ДП «Куп`янське лісове господарство» та ОСОБА_3 - ДП доручає, а остання бере на себе зобов`язання виконати роботи за завданням замовника по лісокультурному виробництву. Замовник зобов`язаний своєчасно прийняти та оплатити виконану роботу та надати вичерпну інформацію щодо характеру виконання робіт. Пунктом 2.1 договору передбачено, що за виконану роботу замовник нараховує винагороду, визначено склад дорученої роботи. Виконана робота та винагорода відображаються сторонами в актах приймання-передачі виконаних робіт. Термін дії договору встановлено з 18.03.2019 по 26.04.2019. Аналогічні умови передбачені у договорі підряду № 276 від 21.10.2019.

Згідно з п.п. 1.1., 1.2 договору підряду № 100 від 15.03.2019, укладеного між ДП «Куп`янське лісове господарство» та ОСОБА_2 - ДП доручає, а остання бере на себе зобов`язання виконати роботи за завданням замовника по лісокультурному виробництву. Замовник зобов`язаний своєчасно прийняти та оплатити виконану роботу та надати вичерпну інформацію щодо характеру виконання робіт. Пунктом 2.1 договору передбачено, що за виконану роботу замовник нараховує винагороду, визначено склад дорученої роботи. Виконана робота та винагорода відображаються сторонами в актах приймання-передачі виконаних робіт. Термін дії договору встановлено з 18.03.2019 по 26.04.2019. Аналогічні умови передбачені у договорі підряду № 278 від 21.10.2019.

Згідно з п. 1.1 цивільно-правового договору № 251 від 07.10.2019, укладеного між ДП «Куп`янське лісове господарство» та ОСОБА_5 - ДП доручає, а ОСОБА_5 бере на себе зобов`язання виконати на свій ризик разову роботу: поточний ремонт адмінбудівлі Куп`янського лісгоспу, а саме демонтаж покрівлі, монтаж стропильної системи шиферу, встановлення примикання загальною площею 68 кв.м. до 14.10.2019. Згідно з п. 2.1 Договору, у межах строку, визначеного у п.1.1 договору, ОСОБА_5 зобов`язується завершити роботи і надати акт приймання-передачі виконаної роботи. Згідно з п. 3.1 договору визначена винагорода у розмірі 15 тис.грн.

Відповідачем не надано до суду доказів того, що вказані послуги надавались систематично.

Згідно з п. 1.1 цивільно-правового договору № 187 від 01.07.2019, укладеного між ДП «Куп`янське лісове господарство» га ОСОБА_6 , ДП доручає, а останній бере на себе зобов`язання надати послуги з охорони лісорозсадника Куп`янського лісництва з 01.07.2019 по 31.12.2019. Підрядник надає послуги на свій ризик, не підпадає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням. Додатковою угодою від 01.12.2019 даний договір з ОСОБА_6 розірвано сторонами.

Згідно з п. 1.1 цивільно-правового договору № 216 від 19.08.2019, укладеного між ДП «Куп`янське лісове господарство» та ОСОБА_7 , ДП доручає, а останній бере на себе зобов`язання надати послуги з охорони будівлі контори Куп`янського лісгоспу. Підрядник надає послуги на свій ризик, не підпадає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

Згідно з п. 1.1 цивільно-правового договору № 188 від 01.07.2019, укладеного між ДП «Куп`янське лісове господарство» та ОСОБА_8 , ДП доручає, а останній бере на себе зобов`язання надати послуги з охорони лісорозсадника Куп`янського лісництва з 01.07.2019 по 31.12.2019. Підрядник надає послуги на свій ризик, не підлатає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не мас права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

За наслідками виконання перелічених договорів між позивачем та його контрагентами складено та підписано описи виконаних робіт та акти виконаних робіт, що надані до інспекційного відвідування та до суду.

Позивачем вказано, що метою цих договорів є отримання певного матеріального результату. За цими договорами працівники не підпорядковувався правилам внутрішнього трудового розпорядку, вони самостійно організовували свою роботу і виконували її на власний ризик, трудові функції виконували разово, так як після закінчення виконання визначеного завдання, вказаним договором, трудова діяльність робітників з позивачем припинилася. Позивачем вказано та не спростовано відповідачем, що відповідно до Податкового кодексу України, із доходів вказаних осіб були утримані всі передбачені законодавством України податки та збори (ЄСВ, військовий збір, відрахування до Пенсійного фонду та ін.).

Так, судом із наявних в матеріалах справи копій вищевказаних договорів встановлено, що за умовами договорів фізичні особи - виконавці зобов`язувались виконати на користь замовника певні роботи, обумовлені договором за визначену винагороду. Конкретні роботи визначено у відповідному пункті кожного договору та зазначено, що виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

Предметом договорів підряду було виконання певних робіт, перелік яких зазначено у тексті договорів. Актами приймання-передавання деталізовано обсяг господарської операції шляхом вказівки на кількість, площу та інші характеристики. Оплата за вищевказаними договорами здійснювалась на підставі розрахунків, вказаних у актах виконаних робіт.

В силу приписів ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Відтак, суд зазначає, що цивільно-правові угоди, які укладені між позивачем та вказаними фізичними особами не містять ознак трудових договорів, зокрема: обов`язку виконавців бути присутнім на підприємстві у визначені робочі години, обов`язку дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку; обов`язку підприємства забезпечувати виконавців матеріально-технічною базою; регламентації процесу праці, часу та тривалості робочого часу.

Між виконавцями та позивачем регулярно підписувалися акти прийняття-передачі виконаних робіт за цивільно-правовими угодами.

Суд прийшов до вмотивованого висновку, що відповідачем не враховано того, що умови цивільних договорів чітко встановлюють, що виконавець виконує роботи на свій ризик, самостійно організовує виконання робіт, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку товариства, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що зазначені договори є трудовими договорами.

Крім того, чинним законодавством не передбачено обмежень на укладання цивільно-правових договорів у разі якщо відповідні послуги стосуються основної діяльності суб`єкта господарювання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 24.10.2019 року у справі №160/8664/18.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору, усі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безпосередньо здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Згідно із ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Доказів наявності у цивільно-правових договорів ознак нікчемності правочинів відповідачем суду не надано, як і не надано доказів визнання судом даних договорів не дійсним.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що твердження відповідача про порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 21, ч. 1,3 ст. 24 Кодексу законів про працю України є помилковими, а тому прийняті на підставі цих висновків припис про усунення виявлених порушень та постанова про накладення штрафу є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачем на виконання його обов`язку, встановленого ч.2 ст.77 КАС України, не доведено правомірності оскаржуваних актів індивідуальної дії.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Державного підприємства "Куп`янське лісове господарство" (вул. 1-го Травня, 37, м. Куп`янськ, Куп`янський район, Харківська область, 63701, ) до Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40, м. Харків, 61002, ) про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Харківській області № ХК7553/299/НД/АВ/П/ТД-ФС від 03.02.2020 про накладення штрафу на Державне підприємство "Куп`янське лісове господарство" та припис Головного управління Держпраці у Харківській області № ХК7553/299/НД/АВ/П від 20.12.2019 про усунення виявлених порушень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40, м. Харків, 61002, ) на користь Державного підприємства "Куп`янське лісове господарство" (вул. 1-го Травня, 37, м. Куп`янськ, Куп`янський район, Харківська область, 63701, ) судовий збір у розмірі 7769 (сім тисяч сімсот шістдесят дев`ять) грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 03 вересня 2020 року.

Суддя О.Г. Котеньов