Справа № 826/5209/18
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5209/18 Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Земляної Г.В.,

Сорочка Є.О.,

при секретарі Григорук В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві (правонаступник Головного управління ДФС у м. Києві) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопоставка" до Головного управління ДПС у місті Києві (правонаступник Головного управління ДФС у м. Києві) про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергопоставка" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у місті Києві (правонаступник Головного управління ДФС у м. Києві) про скасування податкового повідомлення-рішенн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Головне управління ДПС у місті Києві (правонаступник Головного управління ДФС у м. Києві) звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

25 липня 2020 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від позивача, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві (правонаступник Головного управління ДФС у м. Києві) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судове засідання суду апеляційної інстанції з`явився представник апелянта, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив задовольнити її.

Заслухавши суддю-доповідача,дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 30.11.2017 року по 20.12.2017 року працівниками ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Енергопоставка" з питань дотримання ним податкового та валютного законодавства, законодавства за період з 01.01.2014 року по 30.09.2017 року. За результатами проведення такої перевірки був складений акт від 28.12.2017 року №1610/26-15-14-06-02-10/32113929.

За висновками цього акта перевірки серед іншого встановлено порушення позивачем вимог п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, що призвело до заниження ним податку на прибуток за 2015 рік на суму 1456628 грн. та завищення податку на прибуток на загальну суму 61214 грн., в т.ч. за 2016 рік - 40207 грн., за 3-тій квартал 2017 року - 21007 грн.

Такі висновки акта перевірки мотивовані наступним: перевіркою встановлено, що між ТОВ "Енергопоставка" (як покупцем) і суб`єктами господарювання-продавцями (ТОВ "ЦУП-Буча", ТОВ "Нова фінансова компанія" і ТОВ "Паритет-П") були укладені договори купівлі-продажу цінних паперів - №БВ-1223/03-15 від 25.03.2015 року, №БВ-2818/07-15 від 01.07.2015 року, №БВ-3452/08-15 від 06.08.2015 року. За умовами цих договорів ТОВ "Енергопоставка" зобов`язувалося прийняти та оплатити цінні папери (акції, без документарні, емітента - ПАТ "Південна генеруюча компанія") на загальні договірні вартості 6510400 грн., 11709150 грн., 6875000 грн. В рахунок оплати таких цінних паперів ТОВ "Енергопоставка" виписало векселі на відповідні суми коштів, перелік яких наведено в акті перевірки. Згідно з актів про внесення змін до тексту векселя від 30.03.2015 року і від 01.09.2015 року у місці "Строк платежу" у векселях, переданих ТОВ "ЦУП-Буча" і ТОВ "Паритет-П", у місці "строк платежу" у таких векселях закреслено написи "за пред`явленням, але не раніше 01.06.2017 року"/ "за пред`явленням, але не раніше 01.06.2018 року" та зроблено напис "за пред`явленням". Крім того, всі зазначені вище векселі протягом 2015 - 2016 років обліковувалися на балансовому рахунку 511 "Довгострокові векселі, які видані в національній валюті". Станом на 30.09.2017 року заборгованість за наступними векселями серій АА2449065 - АА2449069 у сумі 5500000 грн., серій АА2449077 - АА2449088 у сумі 11709150 грн., серій АА2449089 - Аа2449095 у сумі 6875000 грн. не погашена.

З огляду на викладене, податковий орган дійшов висновку, що всі векселі ТОВ "Енергопоставка" на дати виписки 26.03.2015 року, 02.07.2015 року, 07.08.2015 року є довгостроковими із зазначенням строку пред`явлення та обліковувались на бухгалтерському рахунку 511 "Довгострокові векселі, які видані в національній валюті". Оскільки станом на 30.09.2017 року вказані векселі не були пред`явлені до сплати та не погашені, то у ТОВ "Енергопоставка" виникла кредиторська заборгованість перед ТОВ "ЦУП-Буча", ТОВ "Нова фінансова компанія" і ТОВ "Паритет-П" з терміном погашення більше ніж 12 календарних місяців. У такому випадку, на переконання перевіряючих, ТОВ "Енергопоставка" мало визначити та відобразити фінансовий дохід від дисконтування кредиторської заборгованості в момент виникнення заборгованості за 2015 рік, в т.ч. за 1-ий квартал 2015 року - 1840757 грн., за 3-и квартали 2015 року - 8349731 грн., та здійснити амортизацію дисконту.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Правовідносини щодо обігу векселів в Україні врегульовано наступними нормативними актами: Женевською конвенцією 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні та прості векселі (далі - Уніфікований закон); Женевською конвенцією 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі; Женевською конвенцією 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів; Законом України «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі»; Законом України «Про цінні папери і фондову біржу»; Законом «Про обіг векселів в Україні» та інших прийнятих згідно з ними актів законодавства України (згідно ст. 1 Закону України «Про обіг векселів в Україні» від 05.04.2001 № 2374-III).

Пунктом 2 ч. 5 ст. 3 Закону України «Про цінні папери і фондову біржу» від 23.02.2006 року № 3480-IV встановлено, що «боргові цінні папери» - це цінні папери, що посвідчують відносини позики і передбачають зобов`язання, зокрема емітента, сплатити у визначений строк кошти. До боргових цінних паперів належать, зокрема, векселі.

Відповідно до п. 1 ст. 14 Закону України «Про цінні папери і фондову біржу» вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов`язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Векселі можуть бути прості або переказні та існують виключно у документарній формі.

Особливості видачі та обігу векселів, здійснення операцій з векселями, погашення вексельних зобов`язань та стягнення за векселями визначаються законом.

Обов`язкові реквізити простого векселя визначені в ст. 75 Уніфікованого закону. Так, простий вексель містить: (1) назву «простий вексель», яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений; (2) безумовне зобов`язання сплатити визначену суму грошей; (3) зазначення строку платежу; (4) зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж; (5) найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж; (6) зазначення дати і місця складання простого векселя; (7) підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

Згідно зі ст. 76 Уніфікованого закону документ, у якому відсутній будь-який з реквізитів, зазначених у попередній статті, не має сили простого векселя, за винятком випадків, зазначених нижче у цій статті. Простий вексель, строк платежу в якому не зазначено, вважається таким, що підлягає оплаті за пред`явленням.

Також, як вже зазначалось, відповідно до ст. 33, 34 Уніфікованого закону (з урахуванням вимог ст. 77 цього закону стосовно простих векселів), встановлено наступні строки платежу за переказним та простим векселем, а саме: за пред`явленням; у визначений строк від пред`явлення; у визначений строк від дати складання; на визначену дату.

Простий вексель строком за пред`явленням підлягає оплаті при його пред`явленні. При цьому, він повинен бути пред`явлений для платежу протягом одного року від дати його складання.

В силу норм ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні» видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів, векселів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та фінансових казначейських векселів.

На момент видачі переказного векселя особа, зазначена у векселі як трасат, або векселедавець простого векселя повинні мати перед трасантом та/або особою, якій чи за наказом якої повинен бути здійснений платіж, зобов`язання, сума якого має бути не меншою, ніж сума платежу за векселем.

Умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов`язково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. При цьому, у разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов`язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов`язання щодо платежу за векселем.

Зі змісту наведених норм можна дійти висновку про те, що операції щодо видачі та погашення векселя є способом проведення не грошового розрахунку за отримані товари (роботи, послуги).

У свою чергу вексель по суті виступає письмовим борговим зобов`язанням у вигляді цінного паперу, складеного за встановленою формою, що посвідчує відносини позики і передбачає зобов`язання особи, яка його видала (векселедавця), сплатити у визначений строк зазначену в ньому суму коштів особі, якій він виданий (векселедержателю).

Обов`язковою умовою проведення із застосуванням векселів є наявність договору, який в письмовій формі, передбачає такий порядок розрахунку та те, що у випадку видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов`язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов`язання щодо платежу за векселями.

При цьому, простий вексель - це вексель, який виписується позичальником (векселедавцем) і містить нічим не зумовлене зобов`язання сплатити борг векселедержателю. Простий вексель характеризується тим, що у нього векселедавець та платник співпадають, тобто це є одна і та юридична або фізична особа.

В бухгалтерському обліку відповідно до Плану рахунків бухгалтерського обліку та Інструкції про його застосування, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 року № 291, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 21.12.1999 року за №892/4185) операції з видачі векселя в рахунок погашення заборгованості за договором купівлі-продажу товарів відображається в такий спосіб: у продавця закривається дебіторська заборгованість за кредитом рахунка 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» і з`являється заборгованість, що відображається за дебетом рахунка 341 «Короткострокові векселі, отримані в національній валюті». У покупця одночасно закривається кредиторська заборгованість по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» і з`являється заборгованість по рахунку 621 «Короткострокові векселі в національній валюті».

Як вбачається з матеріалів справи, 26.03.2015 року, 02.07.2015 року та 07.08.2015 року ТОВ "Енергопоставка" відповідно до умов п. 2.2 ст. 2 договорів купівлі-продажу цінних паперів №БВ-1223/03-15 від 25.03.2015 року (з ТОВ "Центр управління проектами - Буча"), №БВ-2818/07-15 від 01.07.2015 року (з ТОВ "Нова фінансова компанія"), №БВ-3452/08-15 від 06.08.2015 року (з ТОВ Паритет-П") виписало на користь названих продавців цінних паперів в рахунок погашення заборгованостей (загальних договірних вартостей отриманих пакетів цінних паперів - акцій простих іменних, емітента - ПАТ "Південна генеруюча компанія") за даними договорами купівлі-продажу цінних паперів прості векселі (перелік встановлено судом першої інстанції).

За змістом всіх перелічених вище простих векселів ТОВ "Енергопоставка" сплата відсотків за такими взагалі не передбачалась.

Відповідно до п.п. 4, 5, 6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11 "Зобов`язання" (далі - П(С)БО 11), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20 (що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за №85/4306 та у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яке визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про зобов`язання та її розкриття у фінансовій звітності, з метою бухгалтерського обліку зобов`язання поділяються на: довгострокові; поточні; непередбачені зобов`язання; доходи майбутніх періодів.

В розумінні цього П(С)БО 11, зокрема: довгострокові зобов`язання - всі зобов`язання, які не є поточними зобов`язаннями, а поточні зобов`язання - зобов`язання, які будуть погашені протягом операційного циклу підприємства або повинні бути погашені протягом дванадцяти місяців, починаючи з дати балансу.

Сума погашення - недисконтована сума грошових коштів або їх еквівалентів, яка, як очікується, буде сплачена для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства.

Теперішня вартість - дисконтована сума майбутніх платежів (за вирахуванням суми очікуваного відшкодування), яка, як очікується, буде необхідна для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства.

За змістом п.п. 7, 8 і 10 П(С)БО 11 до довгострокових зобов`язань належать: довгострокові кредити банків; інші довгострокові зобов`язання; відстрочені податкові зобов`язання; довгострокові забезпечення.

Поряд з цим, п.п. 11 і 12 П(С)БО 11 визначено, що поточні зобов`язання включають: короткострокові кредити банків; поточну кредиторську заборгованість за довгостроковими зобов`язаннями, за товари, роботи, послуги, за розрахунками з бюджетом, у тому числі з податку на прибуток, за розрахунками зі страхування, за розрахунками з оплати праці, за розрахунками з учасниками, за розрахунками із внутрішніх розрахунків; короткострокові векселі видані; поточні забезпечення; інші поточні зобов`язання.

Поточні зобов`язання відображаються в балансі за сумою погашення.

З контексту наведених положень П(С)БО 11 можна дійти висновку, що зобов`язання, які виникли за простими векселями позивача, виписаними 26.03.2015 і 07.08.2015 на погашення заборгованості по оплаті товару за договором купівлі-продажу цінних паперів, за своєю суттю відносяться до поточних зобов`язань. Такі зобов`язання в бухгалтерському обліку платника відображаються не за теперішньою вартістю, а за сумою погашення.

У силу п.п. 10, 11, 29, 30 - 33 П(С)БО 13 фінансовий актив або фінансове зобов`язання відображається у балансі, якщо підприємство є стороною - укладачем угоди щодо фінансового інструмента.

Безумовні права вимоги і зобов`язання визнаються фінансовими активами і фінансовими зобов`язаннями, якщо за умовами контракту підприємство має право на отримання грошових коштів або бере на себе зобов`язання сплатити грошові кошти.

Фінансові інструменти первісно оцінюють та відображають за їх фактичною собівартістю, яка складається із справедливої вартості активів, зобов`язань або інструментів власного капіталу, наданих або отриманих в обмін на відповідний фінансовий інструмент, і витрат, які безпосередньо пов`язані з придбанням або вибуттям фінансового інструмента (комісійні, обов`язкові збори та платежі при передачі цінних паперів тощо).

На кожну наступну після визнання дату балансу фінансові активи оцінюються за їх справедливою вартістю, крім: дебіторської заборгованості, що не призначена для перепродажу; фінансових інвестицій, що утримуються підприємством до їх погашення; фінансових активів, справедливу вартість яких неможливо достовірно визначити; фінансових інвестицій та інших фінансових активів, щодо яких не застосовується оцінка за справедливою вартістю.

На кожну наступну після визнання дату балансу фінансові зобов`язання оцінюються за амортизованою собівартістю, крім фінансових зобов`язань, призначених для перепродажу, і зобов`язань за похідними фінансовими інструментами.

Збільшення або зменшення балансової вартості фінансових інструментів, які не є об`єктом хеджування та оцінюються за справедливою вартістю, визнається іншими доходами або іншими витратами.

Балансова вартість фінансових активів, щодо яких не застосовується оцінка за справедливою вартістю, переглядається щодо можливого зменшення корисності на кожну дату балансу на основі аналізу очікуваних грошових потоків.

Сума втрат від зменшення корисності фінансового активу визначається як різниця між його балансовою вартістю та теперішньою вартістю очікуваних грошових потоків, дисконтованих за поточною ринковою ставкою відсотка на подібний фінансовий актив, з визнанням цієї різниці іншими витратами звітного періоду.

Таким чином, порядок оцінки фінансових інструментів у вигляді фінансових зобов`язань та відображення її результатів в бухгалтерському обліку визначено у П(С)БО 13 "Фінансові інструменти", а саме: на кожну наступну після визнання дату балансу фінансові зобов`язання оцінюються за амортизованою собівартістю. При цьому, П(С)БО 13 "Фінансові інструменти" не містить визначення амортизованої собівартості фінансового зобов`язання або посилань на встановлення такої в інших нормативно-правових актах.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оцінка зобов`язань за теперішньою вартістю (дисконтованою сумою майбутніх платежів) вимагається лише за наявності двох умов: зобов`язання повинні бути довгостроковими та на них мають нараховуватися проценти. В даній справі одразу обидві такі умови були відсутні.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення від 18.01.2018 №002841406 не відповідає вимогам податкового законодавства та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві (правонаступник Головного управління ДФС у м. Києві) залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.

Повний текст виготовлено: 03 вересня 2020 року.