Справа № 560/3517/19
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/3517/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстер П.М.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

02 вересня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року (прийняте у м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
позивач 05.11.2019 звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 17.09.2019 №30357/03 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу, який дає право на пенсію за віком, період проходження строкової військової служби з 04.05.1977 по 03.05.1979, період роботи в колгоспі "Ленінський шлях" з 27.05.1989 по 30.10.1989 та призначити позивачу пенсію за віком з часу звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.11.2019 адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що підстав для зарахування до страхового стажу періоду проходження строкової військової служби з 04.05.1997 по 03.05.1979 року немає, оскільки позивачем військового квитка не надано, а в трудовій книжці позивача зазначено лише номер військового квитка без зазначення дати його видачі.

У поданому до суду відзиві позивач зазначив, що суд першої інстанції правомірно врахував надані докази (тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 22.02.2019, що виданий взамін втраченого військового квитка та довідку Теофіпольського районного військового комісаріату № 246 від 30.11.2018), відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

02.09.2020 позивачем подано заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження та долучення документів до матеріалів справи, а саме: копію заяви ОСОБА_2 , копію довідки Теофіпольського районного військового комісаріату від 30.11.2018 №246, копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 22.02.2019, копію архівної довідки від 07.11.2019 №19/2/9638, копії конверта.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

18.06.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17.09.2019 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю страхового стажу - 26 років.

Водночас, листом від 17.09.2019 №30357/03 відповідачем повідомлено позивача, що до страхового стажу не враховано період проходження строкової військової служби, та за записами трудової книжки не зараховано період роботи в колгоспі "Ленінський шлях" з 27.05.1989 по 30.10.1989 згідно договору.

Не погоджуючись з такими діями позивач звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що в сукупності наданих відомостей, відповідачем протиправно не зараховано позивачу до стажу, який дає право на пенсію за віком, період проходження строкової військової служби з 04.05.1977 по 03.05.1979, та період роботи в колгоспі "Ленінський шлях" з 27.05.1989 по 30.10.1989, а тому позовні вимоги слід задовольнити.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Частиною 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону№1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Відповідно до пунктів 2, 3, 20 даного Порядку, у разі, якщо документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків; за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містять неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи; у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

За приписами п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58 (далі Інструкція № 58), заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Так, на підставі наявної у матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 вбачається, що в ній зроблено запис №27 від 27.05.1989, яким зазначено, що позивач прийнятий на роботу в колгосп "Ленінський шлях" будівельником згідно договору, та відповідно до запису №28 від 30.10.1989 - звільнений з роботи, у зв`язку із закінченням строку договору.

При цьому, вказані записи виконані без перекреслень, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо помилковості тверджень відповідача про те, що позивачем не надано довідки про сплату внесків на державне соціальне страхування за період роботи з 27.05.1989 по 30.10.1989 в колгоспі "Ленінський шлях", тому підстав для зарахування вказаного періоду роботи до страхового стажу немає, оскільки згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , позивач 27.05.1989 прийнятий на роботу в колгосп "Ленінський шлях" будівельником та 30.10.1989 - звільнений з роботи в колгоспі "Ленінський шлях".

Разом з тим, належних та допустимих доказів в спростування зазначеного відповідачем, на якого в силу ч. 2 ст. 77 КАС України покладено обов`язок, щодо доказування правомірності свого рішення, до суду не надано, а тому вказане не може бути підставою для не зарахування періоду роботи позивача в колгоспі "Ленінський шлях" з 27.05.1989 по 30.10.1989 до страхового стажу.

Стосовно позовної вимоги про зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком, періоду проходження строкової військової служби з 04.05.1977 по 03.05.1979 суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно ст. 56 Закону№1788-XII, до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XI "Про військовий обов`язок і військову службу" час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 1 ст. 8 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що час проходження військової служби зараховується громадянам в тому числі й до страхового стажу.

Так, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 №1 від 04.05.1977 та №2 від 03.05.1979, позивач в період з 04.05.1977 по 03.05.1979 проходив службу в лавах Радянської армії, зазначені записи у трудовій книжці зроблені на підставі військового квитка № НОМЕР_3 .

Крім того, тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 22.02.2019, виданом взамін військового квитка, підтверджується те, що позивач у період з 04.05.1977 по 03.05.1979 проходив службу в лавах Радянської армії.

Зазначена обставина, також підтверджується копією довідки Теофіпольського районного військового комісаріату Міністерства оборони України від 30.11.2018 №246, та заявою ОСОБА_2 , засвідченою приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Костецьким Ю.Г.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має всі передбачені законом підстави для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком, періоду проходження строкової військової служби з 04.05.1977 по 03.05.1979.

Разом з тим, щодо тверджень відповідача стосовно порушення судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення про визнання протиправиним та скасування рішення відповідача апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Отже, суд першої інстанції правомірно визнав протиправним та скасував рішення відповідача від 17.09.2019 №30357/03 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.