Справа № 280/4681/20
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
02 вересня 2020 року Справа № 280/4681/20 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд: визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України у вигляді незвільнення ОСОБА_1 з військової служби протиправною; зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Збройних Сил України звільнити ОСОБА_1 з військової служби за контрактом на підставі рапорту від 26.05.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 21.04.2020 уклав контракт на проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 Збройних Сил України на посаді номеру обслуги артилерійської батареї. Зазначає, що 26.05.2020 він звернувся до відповідача з рапортом про звільнення з лав Збройних Сил України у зв`язку із сімейними обставинами на підставі підпункту «ґ» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України від 25.03.92 № 2232 «Про військовий обов`язок і військову службу», проте листом Військової частини НОМЕР_2 від 03.07.20 № 443 позивачу відмовлено у задоволенні вищевказаного рапорту у зв`язку з відсутністю підстав для звільнення, наведених у рапорті про звільнення. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 20.07.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) у судовому засіданні 19.08.2020. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надавши 05.08.2020 до суду відзив на позовну заяву (вх.№35635), в якому зазначає, що частиною шостою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено перелік підстав, коли контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби. Зокрема, військовослужбовці, які проходять кадрову військову службу, звільняються з військової служби на підставах: 2) під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації): г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) … наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. Зазначає, що При зверненні позивача з рапортом про звільнення його з військової служби за сімейними обставинами були надані документи, а саме свідоцтва про народження дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо свідоцтва про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 то ніяких документів, що підтверджують її спорідненість з позивачем він надав. Таким чином на підставі вищезазначеної норми закону (наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років) позивачу було відмовлено в реалізації рапорту про звільнення його з військової служби за сімейними обставинами. За таким обставин, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

12.08.2020 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№36740), в якій зазначено, що відповідачем не заперечується факт надання разом з рапортом про звільнення копії посвідчення багатодітної сім`ї серії НОМЕР_4 , відповідно до якого ОСОБА_1 є одним з батьків багатодітної сім`ї. Посилається на те, що рішенням Шевченківського району м. Запоріжжя від 21.11.2005 у справі № 2-3716/05 встановлено обставину, відповідно до якої ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю. Вказує на те, що за логікою відповідача особа, яка виховує дитину в якості відчима, має право відноситись до неї гірше, ніж до своїх рідних дітей, оскільки така дитина у нього «не наявна». На думку представника позивача, таке твердження є абсурдним, оскільки суперечить моральним засадам суспільства. Вважає, що відповідачем не спростовані фактичні та нормативно-правові підстави позову та позовних вимог.

Згідно ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у межах строку, встановленого ст. 258 КАС України.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , 21.04.2020 уклав контракт на проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 Збройних Сил України на посаді номеру обслуги артилерійської батареї.

26.05.2020 ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_2 з рапортом про звільнення з лав Збройних Сил України у зв`язку із сімейними обставинами на підставі підпункту «ґ» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України від 25.03.92 № 2232 «Про військовий обов`язок і військову службу».

Листом Військової частини НОМЕР_2 від 03.07.20 № 443 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні вищевказаного рапорту у зв`язку з відсутністю підстав для звільнення, наведених у рапорті про звільнення.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною та з вимогою вчинити певні дії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом п`ятим Розділу III Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною шостою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено перелік підстав, коли контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби. Зокрема, військовослужбовці, які проходять кадрову військову службу, звільняються з військової служби на підставах: 2) під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації): г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

- військовослужбовці-жінки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років;

- виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей віком до 18 років, які з нею (з ним) проживають, без батька (матері);

- утримання військовослужбовцем повнолітньої дитини віком до 23 років, яка є особою з інвалідністю І чи II групи;

- утримання військовослужбовцем дитини з інвалідністю, яка має будь-які види порушень функцій організму ІІІ-ІV ступеня їх вираження та обмеження життєдіяльності будь-якої категорії ІІ-ІІІ ступеня їх вираження відповідно до критеріїв встановлення інвалідності дітям, затверджених Кабінетом Міністрів України, або дитини з інвалідністю, яка має функціональні порушення в організмі та обмеження життєдіяльності, які відповідають критеріям для встановлення І чи II групи інвалідності для повнолітньої особи згідно з порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України;

- необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років;

- наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років;

- утримання військовослужбовцем дитини з інвалідністю підгрупи А віком до 18 років.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 26.05.2020 ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_2 з рапортом про звільнення з лав Збройних Сил України у зв`язку із сімейними обставинами на підставі підпункту «ґ» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України від 25.03.92 № 2232 «Про військовий обов`язок і військову службу». До рапорту надав копії посвідчення багатодітної родини, свідоцтва про шлюб, свідоцтв про народження дітей.

На запит представника позивача, військової частиною надано відповідь за підписом ТВО Командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_5 , викладену у листі № 443 від 03.07.2020, в якій зазначено, що рапорт солдата ОСОБА_1 був розглянутий щодо звільнення у запас за сімейними обставинами «наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей», та йому особисто було доведено в усній формі, що підстави для звільнення за сімейними обставинами відсутні. Для вирішення цього питання солдату ОСОБА_1 було порекомендовано звернутися до суду для оформлення документів щодо всиновлення піклування над дітьми.

Щодо позиції відповідача, викладеній у наведеній відповіді та у відзиві на позовну заяву, суд зазначає про таке.

Згідно з пунктом 2 Порядку виготовлення і видачі посвідчень батьків багатодітної сім`ї ..., затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2010 № 209, вказане посвідчення є документом, що підтверджує статус багатодітної сім`ї ... та їх право на отримання пільг згідно із Законом України «Про охорону дитинства» та іншими актами законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України від 26.04.2001 № 2402 «Про охорону дитинства» багатодітна сім`я - сім`я, в якій подружжя (чоловік та жінка) перебуває у зареєстрованому шлюбі, разом проживає та виховує трьох і більше дітей, у тому числі кожного з подружжя.

Із вказаних нормативних положень та Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 у справі № 1-8/99 про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї», прямо випливає, що «наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років» визначається наявністю у нього не тільки його рідних дітей, але й наявністю на вихованні пасинків (падчерок). А достатнім доказом наявності на вихованні пасинка (падчерки) є посвідчення батька багатодітної сім`ї.

Крім того, суд враховує те, що рішенням Шевченківського району м. Запоріжжя від 21.11.2005 у справі № 2-3716/05 встановлено обставину, відповідно до якої ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю ОСОБА_6 .

За таким обставин суд вважає, що позовні вимоги про визнання бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України у вигляді незвільнення ОСОБА_1 з військової служби протиправною та зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України звільнити ОСОБА_1 з військової служби за контрактом на підставі рапорту від 26.05.2020 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина перша статті 143 КАС України).

Позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, на підставі пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011. Оскільки позивачем судовий збір не сплачувався, необхідності в вирішенні питання щодо розподілу судових витрат не має.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України у вигляді незвільнення ОСОБА_1 з військової служби протиправною.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Збройних Сил України звільнити ОСОБА_1 з військової служби за контрактом на підставі рапорту від 26.05.2020.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 02.09.2020.

Суддя А.В. Сіпака