Справа № 727/4400/20
Суддя: Семенко О. В.
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/4400/20
Провадження № 2-а/727/69/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2020 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого судді Семенко О.В.

секретар судових засідань Оробець В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м.Чернівці в порядку ст.286 КАС України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до рядового поліції інспектора батальйону 1 роти 2 УПП в Чернівецькій області Александрова Олега Васильовича, УПП в Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці з адміністративним позовом до відповідачів рядового поліції інспектора батальйону 1 роти 2 УПП в Чернівецькій області Александрова Олега Васильовича, УПП в Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що 15 травня 2020 року інспектором батальйону №1 роти №2 рядовим поліції Александровим Олегом Васильовичем винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕАМ №2532627, згідно якої вона визнана винною у здійсненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Зокрема, вказано, що вона 15.05.2020 року о 02:25:02 у м.Чернівці по вул.Гагаріна, 29 не ввімкнула аварійну сигналізацію після зупинки працівниками поліції, чим порушила п.9.9.6 ПДР України та накладено штраф в розмірі 425 грн.

Вважає постанову протиправною та такою о підлягає скасуванню.

Вказала, що вночі 15 травня 2020 року вона знаходилась у своєму припаркованому на стоянці автомобілі біля свого будинку де проживає зі своєю сім`єю. В той час до її автомобіля підійшли працівники поліції і повідомили її що вона порушила ПДР.

Вказала, що працівники поліції автомобіль не зупиняли, а наблизились до припаркованого автомобіля. Під час розмови з працівниками поліції, вони повідомили її що вона порушила правила паркування, потім з незрозумілих причин запропонували їй пройти огляд на стан сп`яніння. На її прохання надати докази з приводу вчинених нею порушень - їй нічого не представили. Пізніше їй вручили постанову, з якого детально вона ознайомилась вдома та з якою не погоджується.

Крім цього, зазначила що постанова винесена в порушення вимог ст.283 КУпАП, не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Не надали доказів, що водій не ввімкнула аварійну сигналізацію після зупинки працівниками поліції.

Посилаючись на норми КУпАП та ЗУ «Про національну поліцію» просила визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про накладення на неї адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2532627 та стягнути судові витрати з відповідача.

Згідно ст.286 ч.1 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

01 червня 2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці по справі відкрито провадження в порядку ст.286 КАС України, призначено справу до розгляду та надано відповідачу строк для подачі відзиву на адміністративний позов.

17 серпня 2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву відповідач вказує, що 15.05.2020 року поліцейськими було виявлено, що водій автомобіля Опель Вектра, дн.з. НОМЕР_1 по вул.Гагаріна, 29 під час зупинки поліцейськими транспортний засіб не ввімкнув світлову сигналізацію, чим порушив пункт 9.9 «б» ПДР затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306, якими визначено, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена, у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар. Вказали, що поліцейським під час розгляду справи дотримано всіх вимог чинного закону. Підстава, на яку посилається Позивач для скасування оскаржуваної постанови повністю спростовується доданим до відзиву відеозаписом, на якому зафіксовано процедуру розгляду справи та ознайомлення Позивача з його правами, як громадянина України передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Також на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, що Позивач повністю визнає свою вину та підтверджує вчинене ним адміністративне правопорушення. Вказували, що патрульний поліцейський мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу, пред`явив законну та обґрунтовану вимогу щодо надання документів передбачених законодавством, ним дотримана процедура та порядок складення адміністративних матеріалів. Постанова обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством, доводи позивача безпідставні та необґрунтовані. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з`явився, до початку судового засідання спрямувала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про поважність причин неявки суд не повідомили.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.4 ст.229 КАС України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу без сторін на підставі наявних у ній матеріалів.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В ч.1 ст.5 КАС України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною ст.6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.2 ст.286 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Суд, виходячи з даних вимог закону, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позовну заяву необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 травня 2020 року рядовим поліції батальйону №1, роти №2 УПП в Чернівецькій області Александровим Олегом Васильовичем, винесено постанову серії ЕАМ №2532627 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень (а.с.11а-11б).

Відповідно до зазначеної постанови 15.05.2020 року водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Опель Вектра, дн.з. НОМЕР_1 по вул.Гагаріна, 29 під час зупинки поліцейськими не ввімкнула світлову сигналізацію, чим порушила пункт 9.9 «б» ПДР затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306, якими визначено, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена, у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності із законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Крім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, п. 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Також визначено, що постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Виносячи оскаржувану постанову, відповідач дотримався вимог статей 251, 254, 283 КУпАП і прийняв повне, законне і обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого не викликав сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості.

Зокрема щодо самого факту вчинення позивачем порушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, слід зазначити наступне.

Так, частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно п.9.9-б ПДР України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: б) у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з наявних матеріалів, при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності інспектором були з`ясовані і доведені обставини, які свідчать, що в діях позивача є ознаки адміністративного правопорушення, тому відповідач правомірно склав постанову про адміністративне правопорушення, оскільки позивач порушила вимоги п. 9.9-б ПДР України.

Суд не вбачає незаконності та протиправності дій інспектора щодо позивача, яка порушила п.9.9-б ПДР України, у зв`язку з чим була правомірно притягнута до адміністративної відповідальності.

Позивачем не надано жодних доказів про неправомірне складання постанови, а також про відсутність в її діях порушень ПДР України.

Судом встановлено та підтверджено доказами, наданим представником відповідача, а саме відеозаписами фіксації вчиненого правопорушення, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Опель Вектра, дн.з. НОМЕР_1 , порушила п.9.9-б ПДР України, та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП у відповідності з постановою від 15.05.2020 року.

Крім цього, як вбачається з оглянутого відео нагрудних камер поліцейських, сама Позивач визнала свою вину та підтвердила вчинення нею адміністративного правопорушення, та намагалась різними способами ухилитись від відповідальності за вчинене. Твердження позивача викладені в позові спростовуються наданими відповідачем відеоматеріалами та такі пояснення Позивача є непослідовними і суд їх розцінює як її бажання ухилитись від відповідальності за вчинене.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача і звертає увагу, що відповідно до ч.4 ст. 161 КАС Українки, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Всупереч свого обов`язку надання доказів позивач при зверненні до суду та під час початку судового розгляду не зазначив будь-яких доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема: що відповідач порушив порядок розгляду адміністративної справи, не повідомив про час та місце розгляду справи; не надано доказів того, що працівником поліції проігноровано пояснення позивача, хоча посилання на це міститься в позовній заяві.

Беззаперечно на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, покладено тягар доказування наявності складу адміністративного правопорушення, однак відповідачем, відповідно до ст. 77 КАС України надано суду відеоматеріали з нагрудних камер поліцейських, згідно яких вбачається порушення позивачем Правил дорожнього руху України.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства", Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно з п.1.1 ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

В справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 р. вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 90 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання ними правами.

Судом враховано, що відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 згідно розділу III пункту 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.11 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Таким чином, суд вважає, що рядовим поліції інспектором батальйону 1 роти 2 УПП в Чернівецькій області Александровим Олегом Васильовичемздійснено контроль за дотриманням ПДР України та за експлуатацією транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Судом встановлено, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності прийнята уповноваженою на те особою, в межах її компетенції, з дотриманням порядку, визначеного КУпАП.

Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні в судовому засіданні обставин справи, досліджених доказів, в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, суд прийшов до висновку, що дії інспектора щодо накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП на позивача є правомірними та законними, доводи позивача про те, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню є недоведеними та необґрунтованими, оскільки доказів, які б спростовували вищевказану постанову по справі про адміністративне правопорушення, з боку позивача не надано. При розгляді справи були з`ясовані і доведені обставини, які свідчать, що в діях позивача є ознаки правопорушення, за який законом встановлено адміністративну відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. В зв`язку з викладеним позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.286 КАСУ, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.33, 122, 245, 251, 252, 254, 258, 268, 279, 280, 283, 287 КУпАП, ст.ст.5, 6, 9, 10, 11, 12, 72, 77, 241-246, 257-263, 286 ч.4, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до рядового поліції інспектора батальйону 1 роти 2 УПП в Чернівецькій області Александрова Олега Васильовича, УПП в Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАК №2532627 від 15.05.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

СУДДЯ О.В.Семенко