Справа № 420/4458/20
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4458/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи справу за адміністративним позовом керівника Котовської місцевої прокуратури Одеської області до Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов керівника Котовської місцевої прокуратури Одеської області до Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області, в якій позивач просить визнати протиправною бездіяльність Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області щодо утворення у складі виконавчих органів ради служби у справах дітей, зобов`язавши Любашівську селищну раду Любашівського району Одеської області вчинити дії, спрямовані на утворення у складі виконавчих органів ради служби у справах дітей.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що до складу Любашівської об`єднаної територіальної громади, яка створена у лютому 2018 року, увійшли 5 рад (16 населених пунктів), на території яких проживає 2868 дітей, у т.ч. діти-сироти та позбавлені батьківського піклування, діти, які опинились у складних життєвих обставинах (з «неблагополучних» сімей). Проте, в порушення вимог законодавства у сфері охорони дитинства та захисту прав дітей у складі відповідних виконавчих органів Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області не утворено службу у справах дітей. На даний час, у зв`язку з тим, що Любашівською селищною радою Любашівського району Одеської області служба у справах дітей не утворена, функції з питань захисту дітей на території населених пунктів, які увійшли до об`єднаної територіальної громади, здійснює служба у справах дітей Любашівської районної державної адміністрації.

Прокурор зазначив, що діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави. Держава, як гарант цього права, здійснює захист прав дітей, у тому числі через діяльність служб у справах дітей, які безпосередньо забезпечують реалізацію на території відповідних рад державної політики з питань захисту прав дітей. Органи місцевого самоврядування сільських, селищних, міських рад, зобов`язані відповідно до вимог законодавства здійснювати повноваження з питань захисту прав дітей, які є мешканцями громади та утворити для цього у складі відповідних виконавчих органів рад службу у справах дітей.

Проте в порушення вимог законодавства у сфері охорони дитинства щодо захисту прав дітей, у складі виконавчих органів Любашівської сільської ради не утворено службу у справах дітей. Оскільки, така ситуація створює загрозу порушення суспільних інтересів та інтересів держави у сфері охорони дитинства щодо реалізації в повному обсязі завдань та заходів державної політики з питань соціально - правового захисту дітей, прокурор в інтересах держави звернувся до суду із цим позовом.

Мотивуючи підстави для представництва інтересів держави у суді, прокурор зазначив, що порушення інтересів держави у даному випадку виразилося у невиконанні Любашівською сільською радою діючих вимог законодавства, що може призвести до порушення інтересів держави в частині гарантування забезпечення належного захисту прав дітей, передбачених Конвенцією ООН "Про права дитини" від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.09.1991 №789-ХІІ, Декларацією прав дитини прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959.

Крім того, прокурором зазначено, що орган до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах є Міністерство соціальної політики України. Однак, згідно покладених на Мінсоцполітики завдань, воно лише контролює та координує діяльність служб у справах дітей, здійснює координацію та методологічне забезпечення діяльності органів місцевого самоврядування щодо соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Зазначеними обставинами обумовлене звернення прокурора з даним адміністративним позовом до суду.

Від відповідача 15.06.2020 року надійшов відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача зазначив, що наведені в адміністративному позові твердження органу прокуратури щодо бездіяльності відповідача, яка полягає в не виконанні належним чином повноважень із забезпечення, дотримання та захисту прав дитини, оскільки не утворила для цього у складі відповідних органів Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області службу у справах дітей не відповідає дійсності, оскільки відповідно до рішення Любашівської селищної ради від 27.06.2019 р. № 488 до структури та чисельності селищної ради і витрат на 2019 рік були внесені зміни, відповідно до яких були введені посади начальника відділу з питань соціальної політики та головного спеціаліста даного відділу. Рішенням Любашівської селищної ради від 16.08.2019 р. № 569 було затверджено Положення про відділ з питань соціальної політики Любашівської селищної ради, відповідно до якого відділ виконує завдання та функції служби у справах дітей, окрім усиновлення, створення прийомних сімей та дитячих будинків сімейного типу. Таким чином, відповідно до ст. 56 Цивільного кодексу України Любашівська селищна рада є органом опіки та піклування, який виконує функцію з питань захисту прав та інтересів дітей через діяльність відділу з питань соціальної політики селищної ради.

Також представник відповідача зазначає, що з метою забезпечення ефективної діяльності відділу з питань соціальної політики в частині захисту прав дітей відповідно рішення виконкому Любашівської селищної ради від 10.09.2019 р. №259 було утворено Комісію з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті селищної ради. За час функціонування відділу були прийняті наступні рішення: було надано 2 дозволи на вчинення правочину (укладення та підписання договору дарування на ім`я дитини), рішення про негайне відібрання дитини, забезпечено тимчасове влаштування дитини, надано до суду висновок про доцільність позбавлення матері батьківських прав, рішення про визначення способу участі одного з батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною, направлено до Любашівського районного суду позов про позбавлення батьківських прав. Ведеться облік дітей, що опинилися в складних життєвих обставинах. Відділ здійснює нагляд за станом утримання та виховання дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, які виховуються в сім`ях опікунів, піклувальників громади, дітей, що опинилися в складних життєвих обставинах. Так, за період функціонування відділу було проведено 108 обстежень житлово-побутових умов проживання дітей, про що складено відповідні акти. Проведено з батьками дітей 94 інструктажі з протипожежної техніки безпеки.

Представник відповідача вказує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2005 р. № 823 «Про затвердження Порядку надання одноразової допомоги дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, після досягнення 18-річного віку» відділ з питань соціальної політики селищної ради надав до відділу освіти, культури, спорту та молодіжної політики селищної ради списки дітей вищевказаної категорії, яким у 2020 році виповниться 18 років, направлено повідомлення таким особам щодо отримання одноразової допомоги. Відділом з питань соціальної політики розроблено та за рішення селищної ради від 11.02.2020 №903 затверджено Програму захисту прав та інтересів дітей Любашівської селищної об`єднаної територіальної громади на 2020-2022 роки, на фінансування якої виділено 85,0 тис.грн.

Крім того, представник відповідача зазначає, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів. Постанова Кабінету Міністрів України «Про фінансове забезпечення діяльності органів місцевого самоврядування» від 03.12.1997 № 1349, якою органам місцевого самоврядування було рекомендовано керуватись при складанні штатних розписів та структури відповідних рад, втратила чинність відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 26.11.2014 № 664. Разом з тим, відповідно до Європейської Хартії місцевого самоврядування органи місцевого самоврядування самі визначають власні штати. Таким чином, органи місцевого самоврядування самостійно затверджують структуру виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів виходячи із фінансових можливостей ради. З огляду на зазначене, у відповіді селищної ради від 16.04.2020 р. № 750/02-20 на запит прокуратури про наявність у структурі Любашівської селищної ради служби у справах дітей зазначалося, що Любашівською селищною об`єднаною територіальною громадою планується створення служби у справах дітей у II півріччі 2020 року. Так, на XX сесії Любашвської селищної ради, проведення якої заплановано на 26.06.2020 року, розглядатиметься проект рішення про створення служби у справах дітей селищної ради та затвердження положення про службу.

За таких обставин представник відповідача просив в задоволенні адміністративного позову відмовити, у зв`язку з відсутністю бездіяльності з боку Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області.

Ухвалою суду від 01.06.2020 року відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідно до п.5,6 ст.120 КАС України останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи перебування судді Марина П.П. станом на 31.07.2020 року у відпустці, останнім днем строку є 31.08.2020 року.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що 08.04.2020 листом за №16.62-52-3034ВИХ-20 Котовська місцева прокуратура звернулась до голови Любашівської селищної ОТГ, в якому просила надати інформацію: щодо утворення у структурі виконавчих органів Любашівської селищної ради (об`єднаної територіальної громади) служби у справах дітей; щодо кількості працівників служби, з наданням засвідченої копії рішення про створення служби, затвердження її штатного розпису та положення; якщо служба у справах дітей не створена, вказати з яких причин; вказати кількість дитячого населення (особи до 18 років), що проживає на території населених пунктів, на які розповсюджуються повноваження об`єднаної територіальної громади. (а.с. 15)

На вказаний запит, листом за №756/02-20 від 16.04.2020 повідомлено, що службу у справах дітей, як окрему юридичну структуру в складі громади, не створено, проте із серпня 2019 року в селищній раді функціонує відділ з питань соціальної політики, до функціональних обов`язків якого входить захист прав дітей громади, профілактична робота із сім`ями, що опинилися в складних життєвих обставинах, а також питання соціального захисту населення в цілому. Для створення служби у справах дітей селищної ради та забезпечення її ефективного функціонування необхідне впровадження Єдиної інформаційно-аналітичної системи «Діти», а для цього потрібний окремий кабінет, який би відповідав вимогам комплексної системи захисту інформації. На даний час в селищній раді немає окремого приміщення для створення служби у справах дітей. Наразі вирішується питання щодо оренди або придбання приміщення для організації роботи структурних підрозділів ради. Станом на 01.04.2020 року дитяче населення Любашівської селищної об`єднаної територіальної громади налічує 2868 осіб. Беручи до уваги вище викладене, враховуючи потребу громади в повноцінному захисті прав дітей, Любашівською селищною об`єднаною територіальною громадою планується створення служби у справах дітей у другому півріччі 2020 року. (а.с. 16)

Вважаючи вищезазначене протиправною бездіяльністю відповідача, яка полягає у нестворенні служби у справах дітей, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 1 ст. 3 Конвенції ООН "Про права дитини" (від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Bерховної Pади № 789-ХІІ від 27.02.1991 року) (далі- Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративним чи законодавчими органами, першочергова увага має приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 3 Конвенції держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Аналогічні зобов`язання України передбачені і у основних міжнародно-правових актах. Ст. 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права від 16.12.1966 року (ратифікований Указом Президії Верховної Ради Української PCP від 19.10.1973 року) визначає право кожної людини на соціальне забезпечення, а ст. 10 цього ж Пакту декларує визнання Державами-учасницями, що сім`ї, яка є природним і основним осередком суспільства, повинні надаватися по можливості якнайширша охорона і допомога, особливо при її утворенні і поки на її відповідальності лежить турбота про несамостійних дітей та їх виховання. Особливих заходів охорони і допомоги має вживатися щодо всіх дітей і підлітків без будь-якої дискримінації за ознакою сімейного походження чи за іншою ознакою. Дітей і підлітків має бути захищено від економічної і соціальної експлуатації.

В Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, закріплено, що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Виходячи з Конституції України та Конвенції ООН про права дитини правові основи діяльності органів і служб у справах дітей та спеціальних установ для дітей, на які покладається здійснення соціального захисту і профілактики правопорушень серед осіб, які не досягли вісімнадцятирічного віку, визначає Закон України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей".

Згідно ст. 1 Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей" здійснення соціального захисту дітей і профілактики серед них правопорушень покладається в межах визначеної компетенції, зокрема, на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері сім`ї та дітей, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері сім`ї та дітей, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері сім`ї та дітей, відповідні структурні підрозділи обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих органів міських і районних у містах рад. У здійсненні соціального захисту і профілактики правопорушень серед дітей беруть участь у межах своєї компетенції інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації незалежно від форми власності, окремі громадяни.

Відповідно до ч. 7 ст. 4 Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей" штатна чисельність працівників районних, міських, районних у містах служб у справах дітей установлюється з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, які проживають у районі, та не більше ніж на дві тисячі дітей, які проживають у місті, районі у місті. Штатна чисельність працівників служб у справах дітей виконавчих органів сільських, селищних рад відповідних територіальних громад встановлюється з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, але не менше одного працівника на об`єднану територіальну громаду.

Разом з тим, ч. 1 ст. 7 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, забезпечують вирішення питань щодо встановлення опіки і піклування, створення інших передбачених законодавством умов для виховання дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих, житлових і майнових прав та інтересів дітей та осіб із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 12 вищевказаного Закону безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. Служба у справах дітей: бере участь у здійсненні заходів щодо соціального захисту і захисту прав та інтересів дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і несе відповідальність за їх дотримання, а також координує здійснення таких заходів; оформляє документи на усиновлення і застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, визначених цим Законом; оформляє клопотання щодо переведення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, на інші форми влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; здійснює контроль за умовами влаштування і утримання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; здійснює моніторинг діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; здійснює інші заходи стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування" місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування").

Згідно із ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать забезпечення школярів із числа дітей-сиріт, дітей з інвалідністю/осіб з інвалідністю I - III групи, дітей, позбавлених батьківського піклування, та дітей із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям", які навчаються в державних і комунальних навчальних закладах, безоплатними підручниками, створення умов для самоосвіти; вирішення відповідно до законодавства питань про повне державне утримання дітей-сиріт і дітей, які залишилися без піклування батьків, у школах-інтернатах, дитячих будинках, у тому числі сімейного типу, професійно-технічних навчальних закладах та утримання за рахунок держави осіб, які мають вади у фізичному чи розумовому розвитку і не можуть навчатися в масових навчальних закладах, у спеціальних навчальних закладах, про надання громадянам пільг на утримання дітей у школах-інтернатах, інтернатах при школах, а також щодо оплати харчування дітей у школах (групах з подовженим днем) (пп. 6, 8 п. "б" ст. 32 Закону України "Про місцеве самоврядування").

Відповідно до п. 2, 2-1 п. "б" ч. 1 ст. 34 Закону України "Про місцеве самоврядування" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: делеговані повноваження: забезпечення здійснення передбачених законодавством заходів щодо поліпшення житлових і матеріально-побутових умов, зокрема, дітей, що залишились без піклування батьків, на виховання в сім`ї громадян; вирішення відповідно до законодавства питань надання соціальних послуг особам та сім`ям з дітьми, які перебувають у складних життєвих обставинах та потребують сторонньої допомоги, забезпечення утримання та виховання дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про добровільне об`єднання територіальних громад" суб`єктами добровільного об`єднання територіальних громад є суміжні територіальні громади сіл, селищ, міст. Об`єднана територіальна громада, адміністративним центром якої визначено місто, є міською територіальною громадою, центром якої визначено селище, - селищною, центром якої визначено село, - сільською.

Згідно ч. 4 ст. 4 Закону України "Про добровільне об`єднання територіальних громад" найменування об`єднаної територіальної громади, як правило, є похідним від найменування населеного пункту (села, селища, міста), визначеного її адміністративним центром.

У зв`язку з розширенням повноважень сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад щодо провадження діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, постановами КМУ від 15.11.2017 року № 877 та від 11.04.2018 року № 301 внесені зміни до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини (постанова КМУ від 24.09.2008 року № 866), згідно із якими сільські, селищні, міські ради об`єднаних територіальних громад мають самостійно здійснювати діяльність, пов`язану із захистом прав дитини, зокрема передано об`єднаним територіальним громадам повноваження стосовно влаштування під опіку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

З аналізу наведених вище положень слід дійти висновку, що об`єднані територіальні громади мають самостійно здійснювати діяльність, пов`язану із захистом прав дитини.

Крім того, наказом Міністерства соціальної політики України від 14.06.2018 року №890 затверджено Методичні рекомендації щодо організації та забезпечення діяльності об`єднаної територіальної громади у сфері соціального захисту населення та захисту прав дітей, згідно з п. 1.1. яких передбачено, що з метою забезпечення виконання повноважень у сфері соціального захисту населення та захисту прав дітей у виконавчому органі сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади рекомендовано за рішенням сесії відповідної громади, зокрема, утворити (ввести до штатного розпису) службу у справах дітей як юридичну особу, підпорядковану голові сільської, селищної, міської ради.

Аналізом наведеного можна зробити висновок, що Методичні рекомендації носять виключно рекомендаційний характер щодо утворення служби у справах дітей як юридичну особу.

Також, постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 року №800 затверджено Порядок взаємодії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, закладів та установ під час забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі таких, що можуть загрожувати їх життю та здоров`ю, та внесені зміни до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини (постанова Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866), якими визначено органами опіки та піклування, зокрема, виконавчі органи міських, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад, які провадять діяльність із соціального захисту дітей.

Так, відповідно до п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини органами опіки та піклування, зокрема, виконавчі органи міських, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад, які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей.

Згідно п.п. 13, 14 цього Порядку облік дітей, які залишились без батьківського піклування, здійснює служба у справах дітей за місцем проживання батьків дитини або одного з них, з яким проживала дитина до настання обставин, за яких вона залишилася без піклування батьків, незалежно від місця виявлення дитини, а дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - служба у справах дітей за місцем походження дитини. Відомості про дитину, яка залишилась без батьківського піклування, збираються службою у справах дітей протягом 10 днів після надходження повідомлення про таку дитину. Служба у справах дітей на підставі зібраних відомостей про дитину приймає рішення, яке оформлюється наказом про взяття її на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування (далі - первинний облік), і вносить дані про таку дитину до книги первинного обліку. Дитина вважається такою, що взята на первинний облік, з дати прийняття такого рішення. Після взяття дитини на первинний облік служба у справах дітей складає та затверджує індивідуальний план соціального захисту дитини, залишеної без батьківського піклування, дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування.

Абзацом 3 частини 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866 передбачена норма іншого змісту, а саме: Безпосереднє ведення справ і координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад.

Зміст наведеної вище норми стосується виключно функцій служб у справах дітей, які вже утворені та здійснюють своє функціонування, та жодним чином не зобов`язує органи місцевого самоврядування створити таку службу у складі відповідних виконавчих органів.

Суд зазначає, що звернення до суду прокурора у даному випадку, як зазначено у позові, спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання щодо захисту прав дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які опинилися у складних життєвих обставинах. Так, в позовній заяві вказано, що до складу Любашівської об`єднаної територіальної громади, яка створена у лютому 2018 року, увійшли 5 рад (16 населених пунктів), на території яких проживає 2868 дітей, у т.ч. діти-сироти та позбавлені батьківського піклування, діти, які опинились у складних життєвих обставинах (з «неблагополучних» сімей). Проте, в порушення вимог законодавства у сфері охорони дитинства та захисту прав дітей у складі відповідних виконавчих органів Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області не утворено службу у справах дітей.

Відтак, позовна заява стосувалася питання визнання бездіяльності протиправною в частині не створення служби у справах дітей, а не виконання повноважень у сфері захисту прав дітей. Позивачем, в свою чергу, не вказується щодо неналежного виконання головним спеціалістом покладених на нього повноважень, не наведеного жодного випадку в чому полягає порушення прав дітей, які потребують соціальної підтримки.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, з метою забезпечення виконання повноважень у сфері соціального захисту прав дітей, з 27.06.2019 в штатний розпис Любашівської селищної ради введено посаду начальника відділу з питань соціальної політики (1 одиниця), головного спеціаліста відділу з питань соціальної політики (1 одиниця), головного спеціаліста відділу з питань освіти, культури, спорту та молодіжної політики (2 одтниці).(а.с. 74-75)

Рішенням Любашівської селищної ради №569 від 16.08.2019 року затверджено Положення про відділ з питань соціальної політики Любашівської селищної ради. (а.с. 76)

Відповідно до п.1.6 Положення Відділ виконує завдання та функції служби у справах дітей, окрім усиновлення, створення прийомних сімей та дитячих будинків сімейного типу.

Рішенням виконавчого комітету Любашівської селищної ради №259 від 10.09.2019 року вирішено утворити Комісію з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Любашівської селищної ради. (а.с. 79)

Також, з матеріалів справи вбачається, що з моменту утворення Відділу та Комісії, працівниками виконується робота, відповідно до покладених на них повноважень. (а.с. 80-86)

Суд звертає увагу, що у зв`язку з добровільним об`єднанням громад, адміністративно - територіальний устрій не змінюється. Любашівська районна державна адміністрація як до об`єднання громад так і після цього здійснює свої повноваження, що визначені чинним законодавством, в межах адміністративно - територіальної одиниці - району. Тобто, незалежно від того скільки територіальних громад увійшли до складу ОТГ, районну державну адміністрацію жодним чином не обмежено у повноваженнях, що передбачені законодавством.

У відповідності до п.п. 1, 9, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації наділені повноваженнями щодо захисту майнових та немайнових прав дітей - сиріт, дітей позбавлених батьківських прав, осіб з їх числа, сімей, що опинилися в складних життєвих обставинах і т.ін. Тобто, Законом України «Про місцеві державні адміністрації» повноваження адміністрацій, щодо захисту прав дітей не обмежуються у зв`язку з утворенням територіальної громади.

Отже, спільними принципами місцевого самоврядування та діяльності місцевих державних адміністрацій є поєднання державних і місцевих інтересів. А це свідчить про взаємозв`язок між відповідними органами та уникнення дублювання повноважень тотожних органів, що здійснюють свої повноваження в межах однієї адміністративно - територіальної одиниці.

Щодо доводів позивача стосовно бездіяльності відповідача, а саме не створення у складі виконавчих органів ради служби у справах дітей, на підтвердження яких останній вказує ряд нормативно - правових актів, що стосуються діяльності служби у справах дітей, її чисельності.

Суд зазначає, що в наведених законодавчих актах відсутні норми, якими покладається на відповідача обов`язок стосовно створення служби у справах дітей, як виконавчого органу та не наведено підстав неправомірності введення в штатний розпис виконавчого органу певної сільської ради посаду спеціаліста відділу з питань соціальної політики, який виконує завдання та функції служби у справах дітей, відповідно до затвердженого Положення.

Позивач у позовній заяві посилається на Указ Президента України від 30.09.2019 року № 721/2019 "Про деякі питання забезпечення прав та законних інтересів дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, розвитку та підтримки сімейних форм виховання дітей", яким зобов`язано вжити заходів щодо приведення штатної чисельності служб у справах дітей, у тому числі в об`єднаних територіальних громадах.

Так, з метою забезпечення права дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, на особливий захист та Допомогу держави, розвитку та підтримки сімейних форм виховання дітей, Указом Президента України від 30.09.2019 року № 721/2019 "Про деякі питання забезпечення прав та законних інтересів дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, розвитку та підтримки сімейних форм виховання дітей" постановлено:

- вжити в установленому порядку заходів Кабінету Міністрів України, перелік яких наведено у частині першій;

- обласним, Київській міській державним адміністраціям за участю органів місцевого самоврядування відповідно до компетенції уживати в установленому порядку вичерпних заходів щодо, зокрема, приведення штатної чисельності служб у справах дітей відповідно до нормативів, установлених законодавством, у тому числі в об`єднаних територіальних громадах.

Отже, відповідно до компетенції об`єднана територіальна громада має уживати в установленому порядку вичерпних заходів щодо приведення штатної чисельності служб у справах дітей відповідно до нормативів, установлених законодавством.

Питання нормативів передбачено у Методичних рекомендаціях. Так, з метою забезпечення єдиного методологічного підходу до виконання власних (самоврядних) повноважень об`єднаної територіальної громади у сфері соціального захисту населення та захисту прав дітей на підставі норм законодавчих актів з питань соціального захисту населення розроблено Методичні рекомендації, які затверджені наказом Мінсоцполітики за №26 від 19.01.2016.

Відповідно до Методичних рекомендацій передбачено:

- пункт 1.3. - для виконання власних повноважень у сфері соціального захисту населення, в тому числі захисту прав дітей, у структурі виконавчого органу об`єднаної територіальної громади пропонується утворити відповідні структурні підрозділи або покласти повноваження на відповідальних працівників виконавчого органу (далі - відповідальний підрозділ (посадова особа));

- пункт 1.8. - з метою належного виконання власних (самоврядних) повноважень об`єднаної територіальної громади у сфері захисту прав дітей рекомендується передбачати посади спеціалістів з питань захисту прав дітей у штатному розписі виконавчого органу об`єднаної територіальної громади (із розрахунку: орієнтовно 1 працівник на 2 тисячі дитячого населення) або утворювати структурний підрозділ захисту прав дітей (якщо дитяче населення перевищує 4 тисячі).

Системне тлумачення вказаних приписів дозволяє дійти висновку, що з метою належного виконання власних (самоврядних) повноважень об`єднаної територіальної громади у сфері захисту прав дітей рекомендується передбачати посади спеціалістів з питань захисту прав дітей у штатному розписі виконавчого органу ОТГ із розрахунку: орієнтовно 1 працівник на 2 тисячі дитячого населення, або альтернативно, в разі якщо дитяче населення перевищує 4 тисячі, утворювати структурний підрозділ.

Оскільки, в Любашівській ОТГ нараховується 2868 осіб дитячого віку до 18 років, то правомірно, що в штатному розписі виконавчого органу Любашівської сільської ради було створено відділ з питань соціальної політики, який виконує завдання та функції служби у справах дітей та передбачено 3 посади головних спеціалістів.

Суд вважає помилковим твердження позивача про обов`язок сільської ради створити службу із обов"язком забезпечувати соціальні гарантії прав дітей, оскільки такі поняття не є тотожними.

Разом з тим, 26.06.2020 на ХХ сесії VII скликання Любашівської селищної ради прийнято рішення від №1134 «Про створення Служби у справах дітей виконавчого комітету Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області». Як вбачається з тексту рішення Любашівської селищної ради від 26.06.2020 №1134, вирішено створити Службу у справах дітей виконавчого комітету Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області зі статусом юридичної особи; затвердити Положення про Службу у справах дітей Любашівського району Одеської області; визначити місцезнаходження (юридичну адресу) Служби у справах дітей:66502, Одеська область, Любашівський район, селище Любашівка, вулиця Володимира Князя, 84. (а.с. 96)

Крім того, позивач посилається на положення п. 1 ч. 2 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якою передбачено, що до відання виконавчих органів міських (за винятком міст районного значення) рад, крім повноважень, зазначених у пункті «б» частини першої цієї статті, належить утворення служб у справах дітей та спостережної, спрямування їх діяльності.

По-перше, вказана норма передбачає повноваження щодо утворення служб у справах дітей. По-друге, стаття 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» регламентує повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад власні та делеговані. Частина перша статті 38 Закону окреслює повноваження всіх виконавчих органів рад. Натомість частина друга, на яку покликається позивач, статті 38, як уточнююча норма, окреслює додаткові повноваження виконавчих органів міських рад, а не виконавчих органів місцевих рад.

Крім того, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження типових положень про службу у справах дітей» №1068 від 30.08.2007 року, в редакції від 19.02.20018 року, п. 4 передбачено «Обласним, Київській та Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям у місячний строк розробити та затвердити положення про службу у справах дітей». А пунктом 5 цієї ж Постанови, Кабінет Міністрів України лише рекомендує органам місцевого самоврядування розробити положення про службу у справах дітей на основі Типового положення про службу у справах дітей обласної, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації та Типового положення про службу у справах дітей районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації.

Аналізуючи дані норми можна дійти до висновку, що якщо законодавством було б встановлено обов`язок органу місцевого самоврядування створити службу у справах дітей, то даний суб`єкт би зазначили саме в пункті 4, та зобов`язали б розробити та затвердити таке положення, а не рекомендували б.

Так, суд зазначає, що у штатному розписі виконавчого органу Любашівської сільської ради було створено відділ з питань соціальної політики, який, відповідно до Положення про відділ, виконує завдання та функції служби у справах дітей та передбачено 3 посади головних спеціалістів, внаслідок чого відповідачем було забезпечено виконання власних (самоврядних) повноважень об`єднаної територіальної громади у сфері захисту прав дітей. Крім того, Любашівською селищною радою прийнято рішення від 26.06.2020 №1134 «Про створення Служби у справах дітей виконавчого комітету Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області», як самостійну юридичну особу, що свідчить про виконання останнім власних та делегованих повноважень у сфері захисту прав дітей.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно положень ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожні докази, які є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судові витрати розподілити відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову керівника Котовської місцевої прокуратури Одеської області до Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: керівник Котовської місцевої прокуратури Одеської області (адреса: 66300, Одеська область, м. Подільськ, просп. Шевченка, 10)

Відповідач: Любашівська селищна рада (, 66502, Одеська область, Любашівський район, смт. Любашівка, вул. Володимира Князя, 84)

Суддя П.П. Марин

.