Справа № 320/7163/19
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/7163/19 Суддя (судді) першої інстанції: Балаклицький А. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Федотова І.В., Коротких А.Ю.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про скасування рішення Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 23.08.2019 року №546/28 сорокової сесії VII скликання про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,15 га, що розташована на території села Білогородка Києво-Святошинського району Київської області; зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,15 га, що розташована на території села Білогородка Києво-Святошинського району Київської області.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року позов задоволено частково. Скасовано рішення Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 23.08.2019 року №546/28 "Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 ". Зобов`язано Білогородську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.04.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,15 га, що розташована на території села Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Крім того було відмовлено у стягненні судових витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись з рішення суду від 24 лютого 2020 року, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов у повному обсязі. У скарзі апелянт зазначив, що при винесенні рішення судом не було взято до уваги те, що позивач вже зверталась до суду з аналогічним позовом і суд постановив рішення від 07 грудня 2018 року по справі №320/5302/18 повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та позивачу було повторно відмовлено в задоволенні її заяви. На думку апелянта висновок суду першої інстанції про те, що повноваження відповідача є дискреційними не відповідають позиціям Верховного Суду з аналогічних категорій справ, а тому оскаржуване рішення має бути скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.04.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовно площею 0,15 га, що розташована на території села Білогородка Києво-Святошинського району Київської області.

23.05.2018 року Білогородською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області було прийнято рішення №353-8, яким клопотання позивача про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області позивач звернулась до суду з позовом.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 року у справі № 320/5302/18 було задоволено частково позов позивача. Визнано протиправною та скасовано відмову Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,15 га на території с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області. Зобов`язано Білогородську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,15 га на території с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області та прийняти рішення стосовно цього клопотання відповідно до вимог чинного законодавства України.

23.08.2019 року на виконання вказаного рішення суду Білогородська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області VІІ скликання на засіданні 40 сесії повторно розглянула клопотання позивача від 05.04.2018 року про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та рішенням №546/28 клопотання гр. ОСОБА_1 повторно залишила без задоволення.

Підставою для прийняття вказаного рішення зазначено те, що подані графічні матеріали з зазначеним місцем розташування земельної ділянки не відповідають генеральному плану поєднаного з детальними планами територій окремих частин населених пунктів села Білогородка, села Шевченкове.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернулась з даним позовом до суду. Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що в оскаржуваному рішенні відповідача від 23.08.2019 року №546/28 не вказано жодної визначеної положенням частини 7 статті 118 Земельного Кодексу України правової підстави для відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку.

Суд дійшов висновку про те, що рішення Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 23.08.2019 року №546/28 "Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 " є не вмотивованим та достатньо обґрунтованим, а тому суд вважає за необхідне його скасувати.

Водночас, суд зазначив, що суд не вправі підміняти Білогородську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області та приймати замість неї рішення, яке віднесено до її компетенції, втручаючись у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень. Відтак підстави для задоволення вимоги позивача про зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,15 га, що розташована на території села Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, відсутні. Разом з тим суд, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача, зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.04.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що у апеляційній скарзі наявні доводи лише щодо необґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,15 га, що розташована на території села Білогородка Києво-Святошинського району Київської області.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, у межах апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, колегія суддів виходить з того, що позивач у апеляційній скарзі не оскаржує судове рішення в частині скасування рішення Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 23.08.2019 року №546/28 сорокової сесії VII скликання про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,15 га, що розташована на території села Білогородка Києво-Святошинського району Київської області. Натомість позивач не погоджується з рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,15 га, що розташована на території села Білогородка Києво-Святошинського району Київської області.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе переглянути судове рішення тільки в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Колегія суддів зазначає, що поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами: 1) за допомогою оціночних понять, наприклад: "за наявності поважних причин орган вправі надати …", "у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…", "рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…" тощо; 2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав; 3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів; 4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

В даному випадку відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - розглянути заяву позивача у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - розглянути заяву, або ж ні; прийняти рішення про задоволення заяви, або ж рішення про відмову у її задоволенні. Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Дійсно, у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання ухвалити рішення.

Однак, як і будь-який інший спосіб захисту, зобов`язання відповідача ухвалити рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.

У ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним.

Зобов`язання судом відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність таких підстав для відмови у видачі дозволу, які передбачені законом.

Адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 823/59/17, від 31.07.2020 у справі № 810/2474/18.

Щодо ефективності обраного судом способу захисту (зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву) Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2019 року у справі №509/1350/17 зазначила, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З матеріалів справи вбачається, що Білогородська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області відмовила у наданні дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовно площею 0,15 га, що розташована на території села Білогородка Києво-Святошинського району Київської області саме рішенням від 23.08.2019 року №546/28.

Тобто, сільська рада вирішила клопотання позивача у формі, що відповідає вимогам законодавства.

Судом встановлено, що вказане рішення є необґрунтованим, оскільки не містить жодної визначеної положенням частини 7 статті 118 Земельного Кодексу України правової підстави для відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку.

З огляду на встановлені обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив помилкові висновки про наявність у відповідача дискреційних повноважень, а також про те, що належним способом захисту порушеного права буде зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

В даному випадку належним та ефективним способом захисту прав позивача є саме зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,15 га, що розташована на території села Білогородка Києво-Святошинського району Київської області.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 317, 322 КАС України, суд

їПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року скасувати в частині відмовлених позовних вимог про зобов`язання Білогородську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,15 га, що розташована на території села Білогородка Києво-Святошинського району Київської області та прийняти в цій частині нову постанову про задоволення позову.

Зобов`язати Білогородську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,15 га, що розташована на території села Білогородка Києво-Святошинського району Київської області.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області () судовий збір за подання апеляційної скарги 1261,21 грн. (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн. 21 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: І.В. Федотов

А.Ю. Коротких