Справа № 389/2723/19
Суддя: Ябчик Н. М.
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЄУН №389/2723/19
Провадження №2-а/389/95/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2020 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Ябчик Н.М.

за участю секретаря судового засідання Данильчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Чередніченка Сергія Вадимовича, інспектора взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Черних Олега Сергійовича, третя особа - Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування постанов у справах про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Чередніченка Сергія Вадимовича, інспектора взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Черних Олега Сергійовича, в якому просить скасувати постанови про накладення адміністративних стягнень по справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі серії НК №527946 від 06.09.2019 року за ч.1 ст.122 КУпАП та серії НК №527947 від 06.09.2019 року за ч.1 ст.126 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06.08.2020 об 11.50 год., керуючи автомобілем марки Peugeot 308, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на автодорозі М-04 Знам`янка - Луганськ - Ізварине 20 км. - 300 м., був зупинений працівником поліції інспектором взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП Чередніченком С.В., який вказав на те, що він перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту» на 34 км/год., рухаючись зі швидкістю 84 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCAM LTI 20/20 № ТС000429. З даним порушенням не погодився та пояснив інспектору, що в момент його зупинки на автодорозі рухалось декілька автомобілів, а тому камера могла ідентифікувати перевищення швидкості руху іншим авто, відтак не можливо встановити, яким саме транспортним засобом перевищено встановлену швидкість руху та якою саме особою. На його прохання про надання інспектором відеозапису правопорушення, останнім відмовлено. Незважаючи на його заперечення щодо даного факту та пояснення, що він не порушував зазначені Правила дорожнього руху, відповідачем стосовно нього винесено постанову серії НК №527946 від 06.09.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Крім того, зазначив, що 06.09.2019 о об 11.50 год. керуючи автомобілем марки Peugeot 308, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на автодорозі М-04 Знам`янка - Луганськ - Ізварине 20 км. - 300 м., під час його зупинки та складання стосовного нього адміністративного протоколу за ч.1 ст.122 КУпАП, інспектором взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Черних Олегом Сергійовичем, стосовного нього винесено постанову серії НК №527947 від 06.09.2019 про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що він під час перевірки документів не надав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто порушив п.2.1.ґ ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Зазначеною постановою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. З даною постановою не згоден, оскільки вважає що інспектор розглянув справу про притягнення його до адміністративної відповідальності всупереч вимогам ст. 36 КУпАП. Оскільки при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень, адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції. Встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. При цьому всупереч вимогам ст. 36 КУпАП, інспектор Чередніченко С.В. встановивши що ним вчинено правопорушення передбачені ч.1 ст.112 КУпАП та ч. 1 ст.126 КУпАП. Наклав стягнення за менш серйозне правопорушення. З урахуванням викладеного, вважає дану постанови незаконним, прийнятими без дослідження всіх обставин у справі та без урахування його пояснень. З огляду на наведене, позивач вказує на відсутність у його діях складу адміністративних правопорушень, що є підставою для скасування постанов.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В судовому засіданні яке відбулося за часом раніше, пояснив що напередодні складання стосовно нього постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, повернувся з закордону, де придбав автомобіль, яким керував. Під час його зупинки інспекторами поліції та під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, повідомив про це останніх та в підтвердження зазначеного надав закордонний паспорт. І саме в день накладення адміністративного стягнення їхав реєструвати транспортний засіб у встановленому законом порядку. Тому на момент зупинки не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Оскільки для реєстрації автомобіля у встановленому законом порядку мав 10 днів. Однак, його пояснення інспекторами до уваги не взято. Отже, вважає що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, тому винесені постанови підлягають скасуванню, а справи про адміністративні правопорушення стосовно нього - закриттю.

Відповідач - поліцейський взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Чередніченко С.В. у судове засідання не з`явився, подав до суду відзив, у якому просив провести розгляд справи без його участі. Також у зазначеному відзиві відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що діяв у межах та спосіб передбачені чинним законодавством України, в оскаржуваній постанові чітко вказана суть порушених Правил дорожнього руху, дана постанова складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, за формою відповідає вимогам ст.283 КУпАП. При винесенні постанови позивачу роз`яснено його права і обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України. Вказав, що 06.09.2019 приблизно об 11.50 год. під час несення служби ним спільно з напарником, зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Peugeot 308, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на автодорозі М-04 Знам`янка - Луганськ - Ізварине 20 км. - 300 м., перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту» на 34 км/год., рухаючись зі швидкістю 84 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCAM LTI 20/20 № ТС000429. Зазначив, що за показаннями приладу вимірювання швидкості TruCAM LTI 20/20 № ТС000429., чітко відображено, що в момент фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем, на автодорозі інші транспортні засоби були відсутні. Отже посилання позивача на те, що приладом TruCAM LTI 20/20 зафіксовано перевищення швидкості іншого автомобіля, не відповідає дійсності. Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM, що використовувся під час фіксації дій позивача, зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12, затверджений сертифікатом № UA-МІ/1-2903-2012, виданий Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012. Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/13804 від 13.11.2018, лазерний вимірювач швидкості транспортного засобу TruCAM LTI 20/20 № ТС000429, є придатним до застосування та підлягає наступній повірці 13.11.2019. Тому просить відмовити позивачеві в задоволенні позову, оскільки вимоги останнього є необґрунтованими. В підтвердження зазначеного у відзиві, надав DVD-R диск з відео фіксацією факту вчиненого правопорушення.

Відповідачі - інспектор взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Черних О.С. у судове засідання не з`явився, подав до суду відзив, у якому просив провести розгляд справи без його участі. Також у зазначеному відзиві відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що діяв у межах та спосіб передбачені чинним законодавством України, в оскаржуваній постанові чітко вказана суть порушених Правил дорожнього руху, дана постанова складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, за формою відповідає вимогам ст.283 КУпАП. При винесенні постанови позивачу роз`яснено його права і обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України. Вказав, що 06.09.2019 приблизно об 11.50 год. під час несення служби ним спільно з напарником, зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Peugeot 308, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на автодорозі М-04 Знам`янка - Луганськ - Ізварине 20 км. - 300 м., перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту» на 34 км/год., рухаючись зі швидкістю 84 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР. За що інспектором Чередніченком С.В., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП. Зазначає, що під час перевірки документів, ОСОБА_1 повідомив, що не має при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В зв`язку з чим ним складено постанову серії НК №527947 від 06.09.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Стосовно тверджень позивача про порушення вимог ст.36 КУпАП, зазначає, що екіпаж патрульної поліції, який зупинив транспортний засіб під керуванням позивача. не являється колегіальним органом, а складається з двох посадових осіб - поліцейських, кожен з яких уповноважений самостійно від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення, перелік яких визначено ст. 222 КУпАП і накладати відповідні адміністративні стягнення. Отже, в даному випадку поліцейськими не порушено вимоги ст.36 КУпАП, оскільки позивачем вчинено два правопорушення, які було виявлено в різний час та розглянуто різними посадовими особами. Тому просить відмовити позивачеві в задоволенні позову, оскільки вимоги останнього є необґрунтованими. В підтвердження зазначеного у відзиві, надав DVD-R диск з відео фіксацією факту вчиненого правопорушення.

Представник третьої особи - Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав. Просив відмовити в задоволенні позовну за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини у справі, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та законності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Стосовно позивача 06.09.2019 поліцейським взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Чередніченком С.В. притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 с.122 КУпАП, а саме, за те, що 06.08.2020 об 11.50 год., керуючи автомобілем марки Peugeot 308, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на автодорозі М-04 Знам`янка - Луганськ - Ізварине 20 км. - 300 м., останній, перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту» на 34 км/год., рухаючись зі швидкістю 84 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР. Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №527946 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Крім того, згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення серії НК №527947 винесеною інспектором взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Черних О.С., 06.09.2020 о 11.50 год. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки Peugeot 308, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на автодорозі М-04 Знам`янка - Луганськ - Ізварине 20 км. - 300 м. не мав при собі та не надав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив 2.1.ґ ПДР України, скоївши таким чином адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабміну від 10.10.2001 №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У частині 2 ст.2 КАС України зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповдно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року №2).

Оскаржувані постанови судом перевірялися на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме, чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно п.1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху визначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Під час дослідження судом відеозаписів, доданих відповідачами до відзивів, вбачається, що 06.09.2019 проведено розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості руху за ч.1 ст. 122 КУпАП та за керування транспортним засобом без полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Під час розгляду справи відповідачами роз`яснено водію ОСОБА_1 його права, продемонстровано докази порушення ПДР, позивач заперечує, що зафіксовано швидкість руху саме його автомобіля. Крім того, до відеозапису розгляду справи про притягнення позивача до відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, надано фотозйомку з приладу TruCAM, з якого номер зафіксованого ним автомобіля видно не чітко, тому неможливо зробити висновок, що саме автомобіль під керуванням позивача зафіксований зазначеним приладом, тобто доказу вчинення саме позивачем перевищення швидкості, відповідачами не надано.

Частина 1 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно з п.2.1.ґ ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) (редакція від 27.03.2019)

Згідно з п.13.1 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV, учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Статтею 34 Закону України «Про дорожній рух», зокрема, передбачено, що власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Згідно ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 даної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п.2.1.ґ ПДР України Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.126 КУпАП.

Оскільки в судовому засіданні позивачем надано пояснення з приводу, керування транспортним засобом без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, згідно з яким на момент притягнення його до адміністративної відповідальності, він керував автомобілем придбаним напередодні, отже він і не міг мати страховий поліс, а лише мав намір зареєструвати машину та отримати поліс у встановленому законом порядку протягом десяти днів з дати придбання та з урахуванням того, що відповідачами на спростування зазначеного, доказів не надано, суд вважає, що позовні вимоги позивача в цій частині, також підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Пункт 9 розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395 передбачає, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

За змістом ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Так, посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення. Однак, будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем, як водієм порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано.

Водночас, відповідачем перед прийняттям рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, об`єктивних доказів (свідчень, відеодоказів або інших відомостей), необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху зібрано не було, таких доказів постанова не містить, очевидців вчинених правопорушень до розгляду справи не залучалося і не допитувалося. Не надано докази і в судове засідання.

Таким чином, вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, не підтверджено.

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.16 КУпАП, є недоведеним.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст.6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Доводи позивача викладені в позовній заяві, відповідачами не спростовано, отже відповідачами не доведено правомірність своїх рішень, вина особи у вчиненні інкримінованим йому порушень, не доведена, доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративних правопорушень, відповідачами не спростовано.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин справи суд вважає, що постанови по справі про адміністративне правопорушення НК №527946, НК №527947 від 06.09.2019 є протиправними та підлягають скасуванню, а справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 - закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6, 9, 72, 77, 90, 242, 244-246, 257-263, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №527946 від 06.09.2019 року, винесену поліцейським взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Чередніченком Сергієм Вадимовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №527947 від 06.09.2019 року, винесену інспектором взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Черних Олегом Сергійовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп.

Закрити справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Чередніченко Сергій Вадимович - поліцейський взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, місце знаходження УПП: 25030, м. Кропивницький, вул. Ю.Бутусова, 22-Б.

Відповідач: Черних Олег Сергійович - інспектора взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, місце знаходження УПП: 25030, м. Кропивницький, вул. Ю. Бутусова, 22-Б.

Третя особа - Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, місце знаходження УПП: 25030, м. Кропивницький, вул. Ю. Бутусова, 22-Б.

Суддя Знам`янського

міськрайонного суду

Кіровоградської області Ябчик Н.М.