Справа № 200/6199/20-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2020 р. Справа№200/6199/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Аляб`єва І.Г., розглянувши за правилами загального позовного провадження (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: вул.Генерала Батюка,8, м.Слов`янськ, Донецька область, 84121, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в якому просить:

-визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 83% до 70% від суми грошового забезпечення та зобов`язати відповідача перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 в розмірі 83% від суми грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018 року з врахуванням проведених раніше виплат;

-визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 83% до 70% від суми грошового забезпечення та зобов`язати відповідача перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 в розмірі 83% від суми грошового забезпечення, починаючи з 27.06.2019 року з врахуванням проведених раніше виплат;

-визнати протиправними дії відповідача щодо виплати ОСОБА_1 в 2018 році лише 50%, у 2019 році лише 75% суми підвищення пенсії та зобов`язати відповідача виплачувати 100% суми підвищення пенсії ОСОБА_1 , перерахованої згідно зі статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року починаючи з 01.01.2018 року з врахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно та однією сумою.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є військовим пенсіонером, якому призначена пенсія за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

У зв`язку з чим позивачу було перераховано розмір пенсії з 01.01.2018 року, підчас проведення перерахунку пенсії, розмір пенсійної виплати зменшено з 83% грошового забезпечення до 70%.

Позивач вважає, що законодавством йому гарантовано право на перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію, тому вважає протиправною бездіяльність щодо не перерахунку пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17.12.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 13.01.2020 року.

Ухвалою суду від 06.07.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 28.07.2020 року.

28.07.2020 року розгляд справи відкладено на 12.08.2020 року.

Ухвалою суду від 12.08.2020 рокузакрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.08.2020 року.

Через канцелярію суду відповідачем надано відзив на адміністративний позов, у якому представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заперечив проти задоволення заявлених вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на прийняття 27.03.2014 року Закону України № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи і створення передумов для економічного зростання в Україні», яким внесено зміни до статті 13 Закону України № 2262 та встановлено, що максимальний розмір пенсії, що призначаються за вислугу років, не повинен перевищувати 70 % сум грошового забезпечення за будь-якою з підстав зазначеною в статті 63 Закону № 2262. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2018 року.

До судового засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

В матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.

До судового засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України(далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсіонером за вислугу років, пенсія якому призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.

17.03.2018 року №ФС92748/11/146Донецьким обласним військовим комісаріатом Міністерства оборони України було сформовано довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку, визначеному відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103. Зокрема у довідці зазначено: посадовий оклад -3260,00 грн., оклад за військовим званням (підполковник) 1020,00 грн., надбавка за вислугу років (50%)- 2140,00 грн.

Відповідно до протоколу з пенсійної справи позивача вбачається, що ОСОБА_1 було здійснено перерахунок пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103, виходячи з розміру 70 % грошового забезпечення позивача. При цьому, підвищення до пенсії згідно проведеного перерахунку склало 3663грн. 22 коп.

Також, відповідач листом від 20.05.2020 року №0500-0304-8/9442 повідомив, що при здійсненні перерахунку граничний відсоток обрахунку грошового забезпечення було обмежено 70 % відповідних сум грошового забезпечення на підставі Закону України від 27.03.2014 року № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи і створення передумов для економічного зростання в Україні».

Отже, як вбачається зі змісту позовної заяви та відзиву, спірним у справі є не право позивача на здійснення перерахунку його пенсії, а правомірність застосування 70 відсотків грошового забезпечення при здійсненні такого перерахунку. Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45«Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 (далі - Порядок № 45), яка набрала чинності 20.02.2008 року.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку № 45 перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону № 2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Позивач вважає, що відповідачем безпідставно зроблено перерахунок його пенсії виходячи із 70 відсотків грошового забезпечення з огляду на внесені зміни в законодавстві.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII (далі за текстом Закон №2262-XII).

Згідно частини четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Закон №2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону №2262-XII, в редакції, що діяла на час призначення пенсії, передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»(в редакції Закону що діяла на час призначення позивачу пенсії), максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Отже, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Пунктом 8 розділу II Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-17), який набрав чинності з 01.10.2011 року, та пунктом 23 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 01.05.2014 року, до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було внесено зміни та цифри «90» замінено цифрами «80», а цифри «80» замінено цифрами «70» відповідно.

Тобто, зміна встановленого Законом максимального розміру пенсії відбулася вже після призначення позивачу пенсії.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З аналізу викладених норм слідує, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» зміни до частини другої статті 13 Закону щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Слід зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 24 квітня 2018 року у справі № 686/12623/17 (провадження № К/9901/849/17).

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, внесені Законами №3668-17 та №1166-VII зміни до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80% та 70% грошового забезпечення, на які посилається відповідач, в обґрунтування правомірності своїх дій, не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а тому не мають застосовуватися до спірних правовідносин.

Таким чином, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо зміни позивачу розміру грошового забезпечення з 83 % до 70 %.

Щодо виплати різниці перерахованої пенсії відповідно до порядку, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 суд зазначає наступне.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року по справі № 826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правого акту протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.

Так, зокрема, пункт 2 зазначеної постанови Уряду було викладено у такій редакції:

«Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах:

з 1 січня 2018 року - 50 відсотків;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків;

з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.»

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.12.2018 року - без змін.

Таким чином, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року по справі № 826/3858/18 набрало законної сили 05.03.2019 року та є обов`язковим до виконання.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 12.11.2019 року № 826/3858/18 (провадження № К/9901/10882/19).

Суд, вирішуючи дану адміністративну справу по суті, враховуєнаведенівисновки, обставинивизнаннярішеннями суду, які набрали законноїсили, зазначених нормативно-правовихактівпротиправними та нечинними.

Таким чином, на момент розгляду цієї справи відсутні підстави для виплати заборгованості в порядку, інакшому від загального.

Відповідно до частини третьої статті 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Частиною першою цього ж Закону передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відтак, з урахуванням вимог ч.4 ст.78 КАС України, суд окремо не надає оцінку посиланням позивача на невідповідність вказаних нормативно-правовихактів актам вищої юридичної сили.

Як вжезазначалось судом та підтверджується матеріалами справи, відповідачем, з урахуванням вимог Постанови КМУ №704 та Постанови КМУ №103, з 01.01.2018 року здійснено перерахунок пенсії позивача, про що свідчить наданий перерахунок пенсії по пенсійній справі позивача.

Відповідно до вказаного розрахунку сума доплати становить 50 % з 01.01.2018 року, 75 % з 01.01.2019 року та 100 % з 01.01.2020 року, сумипідвищення.

Суд наголошує, щовимогами частини третьої статті 52 Закону №2262-XIIвстановлено, щовиплата пенсій проводиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніе останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Згідно із частиною другою статті 55 Закону №2262-ХІІ, нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-якимстроком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, законодавець розмежував наступні поняття «строки перерахункупенсії», «строки виплатипенсії» та «порядок перерахунку пенсії».

Системнийаналіз статей 51, 52, 55, 63 Закону №2262-ХІІсвідчить, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати «порядок перерахунку пенсії» не є тотожним праву встановлювати «строки перерахунку пенсії», «строки виплатипенсії».

Вказаною або жодною іншою нормою Закону №2262-XII, який у спірних правовідносинах є спеціальним, не передбачено можливість сплати пенсії частинами у майбутньому та/або із застереженнями про наявність фінансування.

Дана правовапозиція повністю узгоджується з правовим висновком, викладеним у зразковійсправі Верховного Суду №160/3586/19 від 06.08.2019 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , щодо визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Донецьої області щодо виплати у 2018 роцілише 50%, у 2019 році лише 75 % суми підвищення пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькійобласті виплачувати 100 % суми підвищення пенсії ОСОБА_2 , починаючи з 01.01.2018 року, з урахуванням проведених раніе виплат.

Відносно вимоги позивача виплатити суми недоплаченої частини основного розміру пенсії невідкладно, однією сумою, суд зазначає, що спосіб виконання дій, яким є вчинити за рішенням суду суб`єкт владних повноважень, не визначений у спірних правовідносинах нормативно. У разі набрання чинності рішенням суду у межах даної справи, перерахування недоплачених сум буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми кількома платежами, так і однією сумою, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці. Відповідно підстави для задоволення позову у ційчастинівідсутні.

Крім того, право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захистсвого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правовихвідносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення переш код у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своє часне вирішення судом спорів у сферіпублічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізувказаних норм вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Отже, даніпозовнівимоги, на думку суду, є передчасними.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконаннярішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Право на виплати у сферісоціальногозабезпеченнябуло включено до змістустатті 1 Першого протоколу до Конвенціївперше у рішеннівід 16 грудня 1974 року у справі «МіллерпротиАвстрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на часткуактивів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «ГайгузуспротиАвстрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робилавнески у певніфонди, в тому числіпенсійні, то таківнески є часткоюспільнихкоштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, можесвідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечкопроти України» (рішеннявід 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава можевводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносяч ивідповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги,

необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Крім того, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року, Справа «Руїз ТоріхапротиІспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежностівід характеру рішення.

Таким чином, на підставіст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, враховуючи досліджені матеріали справи та зроблені судом висновки та обставину, що правомірність своїх дій відповідачем не доведена, суд вважає обґрунтованими вимоги позовної заяви.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючипитання про розподілсудовихвитрат, суд виходить з такого.

Позивача звільнено від справи судового збору, як учасника бойових дій. Виходячи з наведеного розподіл судових витрат не здійснюєтся.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: вул.Генерала Батюка,8, м.Слов`янськ, Донецька область, 84121, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії- задовольнитиповністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: вул.Генерала Батюка,8, м.Слов`янськ, Донецька область, 84121, ) щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )з 83 % грошового забезпечення до 70 % грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області (юридична адреса: вул.Генерала Батюка,8, м.Слов`янськ, Донецька область, 84121, ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію з 01.01.2018 року у розмірі 83 % відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області (юридична адреса: вул.Генерала Батюка,8, м.Слов`янськ, Донецька область, 84121, )перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )пенсію з 27.06.2019 року у розмірі 83 % відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області (юридична адреса: вул.Генерала Батюка,8, м.Слов`янськ, Донецька область, 84121, ) щодо виплати ОСОБА_1 у 2018 році лише 50 %, у 2019 роцілише 75 % сумипідвищенняпенсії - визнатипротиправними.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області (юридична адреса: вул.Генерала Батюка,8, м.Слов`янськ, Донецька область, 84121, )виплатити 100% суми підвищення пенсії ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), перерахованої згідно зі статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року, постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деякихіншихосіб» №704 від 30.08.2017 року та постановою Кабінету МіністрівУкраїни №103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», починаючи з 01.01.2018 року, з урахуванням проведених раніше виплат.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами Кодексу адміністративного судочинства в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 31 серпня 20

Суддя І.Г. Аляб`єв