Справа № 460/4393/20
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2020-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
03 вересня 2020 року м. Рівне №460/4393/20
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Н.С. Гудима, після одержання позовної заяви
доУправління соціального захисту населення Дубровицької районної державної адміністрації
про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинення певних дій, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Дубровицької районної державної адміністрації про визнання незаконними та протиправними дій щодо ненарахування та невиплати соціальних виплат (коштів) згідно з п.8 ч.1 ст.30 , ст.31, ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з вересня 2005 року до 29.03.2018 та зобов`язання нарахувати та виплатити вказані кошти з вересня 2005 року.
Ухвалою суду від 22.06.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк для усунення її недоліків шляхом подання до суду:
1) доказів на обґрунтування позовних вимог в частині звернення до відповідача з заявою про проведення перерахунку та виплати пенсії відповідно до п.8 ч.1 ст.30, ст.31, ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з вересня 2005 року;
2) доказів на підтвердження обставин, коли позивач дізнався про порушення свого права;
3) належним чином засвідченої копії свідоцтва про народження позивача;
4) заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом із зазначенням причин його пропуску та доказів поважності таких причин.
15.07.2020 на адресу суду надійшла нова редакція позовної заяви, до якої позивач долучив заяву про поновлення строку звернення до суду.
В період з 13.07.2020 по 01.09.2020 головуючий суддя перебувала у відпустці, відтак розгляд питання щодо відкриття провадження у справі здійснено судом 03.09.2020.
Відповідно до вимог пунктів 3, 5, 6 частини 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви, зокрема, з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною 2 цієї статті суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
Розглянувши подані позивачем позовну заяву, заяву про поновлення строку звернення до суду з даним позовом та долучені до них документи, суд виходить з такого.
В силу вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частинами 1 та 2 ст.122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась до суду.
Іншими словами, перебіг строку на звернення до адміністративного суду з позовом починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Причини пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду з позовом, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з позовом.
В силу вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Частиною 2 ст.6 КАС України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини Перез де Рада Каванілес проти Іспанії, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЙREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).
Зміст даного позову свідчить, що ОСОБА_1 просить визнати незаконними та протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати соціальних виплат (коштів) згідно з п.8 ч.1 ст.30, ст.31, ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з вересня 2005 року до його повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому такі кошти за вказаний період.
Як встановлено судом з копії свідоцтва про народження позивача, долученого до матеріалів позову, 29.03.2018 ОСОБА_1 досягнув повноліття, а отже з 29.03.2018 позивач набув права самостійного звернення до суду у разі порушення його прав, свобод та інтересів.
З даним позовом про нарахування та виплату коштів згідно з п.8 ч.1 ст.30, ст.31, ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з вересня 2005 року до його повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_1 звернувся до суду 12.06.2020, що підтверджується відбитком штемпеля пошти на конверті, тобто з пропуском строку, передбаченого ст.122 КАС України.
У заяві від 13.07.2020 позивач вказує, що про порушення своїх прав йому стало відомо лише в кінці 2019 року, а до того часу ні йому, ні його представникам (батькам) про таке порушення відомо не було, а тому вони не вчиняли з цього приводу ніяких дій.
Разом з тим, жодних доказів на підтвердження обставин, коли позивач дізнався про порушення свого права (зокрема, в кінці 2019 року, як про це зазначає сам позивач); будь-яких доказів причин пропуску строку звернення до суду та доказів їх поважності з дати досягнення ним 18-річного віку, а саме: з 29.03.2018 (та з 2005 року до досягнення ним повноліття - його батьками як законними представниками), позивач ні до матеріалів позову, ні до заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом не подав.
У заяві про поновлення строку позивач посилається на рішення Конституційного Суду від 15.10.2013 №8-рп/2013, через яке вважає, що ним не порушено шестимісячний строк, визначений ч.2 ст.122 КАС України.
Однак, як зазначає сам позивач в заяві, у даному рішенні Конституційним Судом констатовано, що особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівникові заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем, а отже питання, порушені у вказаному рішенні Конституційного Суду, жодним чином не стосуються предмету спору у даній справі. Твердження позивача про аналогію права та закону в даному випадку судом до уваги не беруться як такі, що суперечать вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.
Покликання позивача на рішення Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №240/4946/18 суд також вважає недоречними та недоцільними, позаяк правовідносини, що були предметом розгляду у вказаній справі стосуються нарахування та виплати щомісячної грошової допомоги, встановленої ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Натомість позивач звертається щодо нарахування та виплати йому соціальних виплат, передбачених п.8 ч.1 ст.30 , ст.31, ст.48 цього Закону.
Позивач у заяві про поновлення строку звернення до суду вказує на рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 та рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018, однак будь-яких пояснень, доводів стосовно того, яким чином вказані рішення обґрунтовують причини пропуску строку звернення позивача до суду з цим позовом та їх поважність позивачем не зазначено.
Жодних доказів існування обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом, ОСОБА_1 у заяві не зазначено та до матеріалів позову не долучено.
Таким чином, суд вважає заяву позивача про поновлення строку звернення до суду необґрунтованою, позаяк останній не повідомив і не довів суду існування об`єктивно непереборних обставин, що унеможливили своєчасне звернення до суду з таким позовом, а відтак підстави, наведені в ній для поновлення строку звернення до суду, є неповажними.
В силу вимог ч.2 ст.123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
За таких обставин, позовна заява підлягає поверненню позивачу з підстав, визначених п.9 ч.4 ст.169 КАС України.
Керуючись статтями 169, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 і додані до неї документи повернути позивачу.
Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Суддя Н.С. Гудима