Справа № 216/1157/18 (2-а/216/23/20)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2020-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 вересня 2020 року м. Дніпросправа № 216/1157/18 (2-а/216/23/20)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу інспектора роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Березюка Віктора Олександровича

на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 лютого 2020 року

у справі №216/1157/18 (2-а/216/23/20)

за позовом ОСОБА_1

до інспектора роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Березюка Віктора Олександровича

про визнання дій протиправними та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР №251316 від 24.02.2018 року, яка винесена інспектором роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Березюком В.О.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що 24.01.2020 приблизно о 02 годині 22 хв. позивач керував автомобілем ВАЗ21011, номерний знак НОМЕР_1 був зупинений працівниками поліції, які зазначили причину зупинки як непрацююче освітлення номерного знаку. Після того, як було встановлено, що освітлення номерного знаку працює, працівники поліції виявили відсутнє ліве зовнішнє дзеркало заднього виду. Позивач пояснив співробітникам поліції , що дзеркало було відламане невстановленими особами на паркувальному майданчику та зазначив, що здійснює рух до місця стоянки, до якого залишилось 50м і зранку усуне несправності, придбавши і встановивши нове дзеркало. Незважаючи на доводи ОСОБА_1 , інспектор поліції Березюк В.О. виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 340 грн., яку з огляду на викладені обставини, позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 лютого 2020 року у справі №216/1157/18 (2-а/216/23/20) позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Березюка В.О. про визнання дій протиправними та скасування постанови задоволено, постанову серії ВР №251316 від 24.02.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 430 грн - скасовано.

Не погодившись з рішенням суду, інспектором роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Березюком В.О. подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 лютого 2020 року у справі №216/1157/18 (2-а/216/23/20) та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, на зазначає:

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 24.02.2018 року відповідачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ВР №251316 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, згідно з якою позивач 24.02.2020 року приблизно о 02 годині 22 хв., керував транспортним засобом ВАЗ21011, номерний знак НОМЕР_1 з технічною несправністю, а саме: відсутність передбаченого конструкцією транспортного засобу дзеркала заднього виду, чим порушив п.31.4.7 (а) ПДР України.

Відповідно до вказаної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції дійшов висновку, що з наданих відповідачем доказів неможливо дійти висновку про порушення позивачем п.31.4.7 (а) ПДР України, оскільки п. 31.5 визначено, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил. Що і було зроблено позивачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.31.4.7 (а) ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: немає передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, дзеркал заднього виду.

Пунктом 2.3 (а) ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Згідно п.31.1 ПДР України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відтак, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Судом апеляційної інстанції досліджено відеозаписи, які містяться в матеріалах справи.

З наданого суду відповідачем відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається відсутність 24.02.2020 року на транспортному засобі позивача ВАЗ21011, номерний знак НОМЕР_1 лівого дзеркала заднього виду.

Крім того, сам позивач не заперечує відсутності лівого дзеркала заднього виду.

Суд апеляційної інстанції зазначає про те, що з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік джерел яких наведено в ст.251 КУпАП.

Тобто, належним доказом правопорушення є фото або відеофіксація вчиненого правопорушення розміщена на видному місці.

При цьому наданий відповідачем суду диск з відеозаписом підтверджує факт відсутності дзеркала заднього виду на транспортному засобі. Пунктом 31.4 ПДР, передбачає обов`язок водія вжити заходів для усунення правопорушення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил. Пунктом 9.9 (в) передбачено, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено цими Правилами. З відеозапису, наданого відповідачем неможливо встановити факт руху транспортного засобу позивача без ввімкнутої аварійної світлової сигналізації.

Отже, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів, вина позивача у вчинені правопорушення відповідачем суду не доведена.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що обов`язок доказування у справах даної категорії покладається на відповідача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність відповідачем правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, оскільки таке рішення прийнято без наявності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Дослідивши зазначені обставини справи, аргументи позивача, з якими останній пов`язував незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись статтями п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Березюка Віктора Олександровича - залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 лютого 2020 року у справі №216/1157/18 (2-а/216/23/20) - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко