Справа № 120/4433/20-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

02 вересня 2020 р. Справа № 120/4433/20-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук Максим Петрович розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1

до: Державної установи "Вінницька установа виконання покарань №1"

про: визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань №1" про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи немає підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що позивач відповідно до винесеного вироку Піщанським районним судом Вінницької області від 21.12.2011 року засуджений до довічного позбавлення волі та з 02.06.2010 року відбуває покарання в державній установі "Вінницька установа виконання покарань №1".

Під час відбування покарань позивач 14.07.2020 року отримав від матері посилку, під час огляду якої працівники установи, в порушення вимог 107, 112 КВК України, наказу Міністерства юстиції України від 28.08.2018 року №2823/5 "Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань", безпідставно вилучили продукти харчування: чотири упаковки вівсяних пластівців швидкого приготування, овочі - 20 картоплин, а також спортивний м`ячик, призначений для реабілітаційних потреб позивача.

Оскільки відповідачем порушено право позивача на гуманне ставлення до нього та на повагу до його людської гідності щодо належного забезпечення його продуктами харчування та предметами для реабілітації, що сприяло погіршенню стану його здоров`я, позивач вважає, що вищевказані дії Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" принижують його гідність, а тому є протиправними, що стало підставою звернення до суду із цим позовом.

Вирішуючи питання про відмову у відкриті провадження у справі судом враховано, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й до тримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, а публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС).

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій і вирішення якого безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За змістом ст. 1 Кримінально-виконавчого кодексу України, кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Завданнями кримінального судочинства відповідно до ст. 2 Кримінально-процесуального кодексу України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

В той же час, суддя вважає, що у даній справі, правовідносини виникли з приводу порушення порядку забезпечення позивача продуктами харчування та предметами для реабілітації його під час довічного відбування покарань. Отже, спірні відносини, що виникли між сторонами по даній справі регламентовані Кримінально-процесуальним кодексом України та Кримінально-виконавчим кодексом України, а, відтак, адміністративний суд не має повноважень на здійснення перевірки питань, що виникають під час відбування засудженою особою покарання та на відновлення порушених під час його відбування прав.

З урахуванням наведеного, цей спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, на нього не поширюється юрисдикція адміністративного суду.

Ураховуючи наведене, суд зазначає, що оскільки оскаржувані дії вчинялися під час відбування покарання та врегульовані нормами Кримінально-процесуальним кодексом України та Кримінально-виконавчим кодексом України то й оскарження процесуальних актів, дій органів здійснюється в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо позов не слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи те, що подану позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, тому слід відмовити у відкритті провадження у даній справі та повернути позивачеві позовну заяву разом із всіма доданими до неї матеріалами.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись ст.ст. 170, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань №1" про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Альчук Максим Петрович