Справа № 540/1474/20
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/1474/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Хом`якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Малого комунального підприємства "Водограй" до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2020 року № Ю-932-51,

встановив:

Мале комунальне підприємство "Водограй" (позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13 травня 2020 року №Ю-932-51 в сумі 141985 грн. 23 коп. МКП "Водограй" вважає вимогу безпідставною, незаконною, та такою, що підлягає скасуванню. На момент надходження вимоги на адресу комунального підприємства "Водограй", станом на 27 травня 2020 року сума фактичної недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування становила 98965 грн. 23 коп., а не 141985, 23 грн. Оскільки погашення сум фактичної недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відбувається кожного дня, то на момент розгляду справи сума недоїмки буде ще значно меншої, а то вже і погашеною взагалі. З метою запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби 11 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19", якою введено карантин та установлено ряд обмежувальних заходів. Крім цього, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (СОVID-19)", розширено перелік заборон, які зокрема безпосередньо стосуються і підприємств, які здійснюють діяльність у сфері житлово-комунальних послуг. Так, відповідно до частини 3 розділу II. Прикінцеві положення на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби, та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги та припинення/зупинення надання послуг громадянам України у разі їх несплати або оплати не в повному обсязі. В період карантину мале комунальне підприємство "Водограй" позбавлено можливості забезпечити гарантії здійснення оплат за постачання води та водовідведення, вивезення ТПВ з населення, тому станом на 30.04.2020 в балансі підприємства утворилась дебіторська заборгованість у сумі 1196400 грн. за платежами населення за послуги, надані комунальним підприємством згідно основного виду економічної діяльності (36.00 забір, очищення та постачання води), визначеного у витягу з реєстраційних джерел. Запровадження карантину, виходячи із ч. 5 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення корона вірусної хвороби" віднесено до форс-мажорних обставин карантин. Також позивач посилається на Закон України від 13.05.2020 № 591-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо податкової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби" вносить зміни до ряду законодавчих актів, в тому числі і Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та передбачається продовження термінів, визначених Законами України № 533 та вимогами Закону України № 540 від 30 березня 2020 року, подовжено кінець дії карантину, строки тимчасового незастосування штрафних санкцій за такі порушення, як несвоєчасна сплата чи перерахування єдиного внеску. Все це, на думку позивача, вказує на пряму заборону податковим органам звертати до стягнення прийняті вимоги через органи державної виконавчої служби та застосовувати до платників податків інші штрафні санкції.

Ухвалою від 15.06.2020 відкрито спрощене провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи без виклику сторін в письмовому провадженні.

13.07.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Головне управління ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі просить відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує, формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. Однак, самостійно визначені зобов`язання, згідно поданого позивачем звіту, сплачено не було. Згідно зворотного боку інтегрованої картки позивача з єдиного внеску нарахованого роботодавцями на суми заробітної плати, станом на 30.04.2020 рахувався борг - у загальній сумі 141985,23 грн. У відповідності до приписів Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, у разі, якшо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску та/або борги зі сплати фінансових санкцій органи доходів і зборів, протягом 10 робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій) надсилають вимогу про її сплату. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції. На підставі вищевикладеного та з урахуванням норм чинного законодавства відповідачем було сформовано вимогу від і 3.05.2020 №10-932-51 про сплату боргу з єдиного соціального внеску, який обліковувався станом на 30.04.2020, на загальну суму 141985 грн. 23 коп. та направлена позивачу засобами поштового зв`язку. Відповідно до вимог ч.12 ст. 9 Закону "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464) єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Вимога про сплату недоїмки с виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. Нормами Закону № 2464 та Інструкції №449 не визначено вимог щодо оформлення розрахунку зобов`язань з єдиного соціального внеску. Форма вимоги про сплату боргу (недоїмки) затверджена Інструкцією №449 не передбачає жодних додатків, в тому числі і розрахунку зобов`язань в розрізі періодів, як того вимагає позивач.

Ухвалою від 15.07.2020 суд відмовив в задоволені клопотання відповідача про розгляд справи з викликом сторін.

20.07.2020 МКП "Водограй" подало до суду відповідь на відзив, в якому позивач фактично наводить аргументи, які вже були викладені в позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

Мале комунальне підприємство "Водограй" створено як юридичну особу Білозерською селищною радою для надання комунально-побутових послуг населенню, в тому числі подачі води експлуатації каналізаційних мереж тощо. Є платником податків, та платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Разом з тим єдиний внесок сплачує несвоєчасно, що на думку позивача, є наслідком несвоєчасної та неповної оплати послуг водопостачання населенням.

Головним управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі станом на 30.04.2020 була винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13 травня 2020 року № Ю-932-51 за змістом якої податковий орган вимагає сплатити недоїмку, що утворилася у сумі 141985,23 грн., зазначені у вимозі суми підлягають сплаті протягом 10 календарних днів з дня одержання вимоги.

Відповідач надав суду копію інтегрованої картки по єдиному внеску, з якої вбачається наявність заборгованості підприємства станом на 30.04.2020 в сумі 141985 грн. 23 коп., заборгованість виникла внаслідок несплати підприємством самостійно нарахованого єдиного внеску за січень, лютий, березень 2020 року.

МКП "Водограй" отримало зазначену вимогу про сплату боргу (недоїмки) 27 травня 2020 року.

Не погоджуючись з вимогою та вважаючи її протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI) визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку. Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція №449).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 та пункту 4 частини першої статті 4 Закону платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно ч. 4 ст. 25 Закону податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Приписами статті 25 Закону та пункту 3 Розділу VI Інструкції № 449 визначено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Враховуючи вищевикладене, на підставі Закону № 2464-УІ та Інструкції №449, контролюючим органом визначено позивачу недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 141 985, 23 грн., оформлену вимогою № Ю-932-51 від 13.05.2020, вимога про сплату боргу (недоїмки) сформована на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника і не суперечить відомостям інтегрованої картки позивача.

Посилання позивача на те, що Законом №533-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (який діє з 17.03.2020) передбачено не застосування штрафних санкцій та не нарахування пені за порушення податкового законодавства, суд вважає такими, що не відносяться до даного предмету спору, оскільки вимога сформована внаслідок несплати позивачем самостійно задекларованого єдиного внеску, а не застосування штрафних санкцій.

Позивач також не відноситься до категорії платників, які в період карантину звільняються від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску ( це фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність (у тому числі наукову, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику) або релігійну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах).

Законом України від 30.03.2020 р. № 540-ІХ внесено зміни до п. 9-11 розд. VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. № 2464-VI . Так, тимчасово штрафні санкції, визначені ч. 11 ст. 25 Закону № 2464, не застосовувались за такі порушення, вчинені у періоди з 01 березня по 31 березня, з 01 по 30 квітня та з 01 по 31 травня 2020 р.: несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) ЄСВ; неповна сплата або несвоєчасна сплата суми ЄСВ одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується ЄСВ (авансових платежів); несвоєчасне подання звітності, передбаченої Законом № 2464, до податкових органів. Також протягом цього часу платникам ЄСВ не нараховувалась пеня, а нарахована пеня за ці періоди підлягала списанню.

Водночас, згідно з внесеними Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)" від 13.05.2020 р. № 591 до п. 9-11 розд. VIII Закону № 2464, продовжено період незастосування штрафних санкцій за порушення законодавства про ЄСВ, а саме: за порушення, вчинені протягом періоду з 01 березня по останній календарний день місяця (включно), у якому завершується дія карантину; продовження періоду ненарахування пені по останній календарний день місяця (включно), у якому завершується дія карантину.

З огляду на зазначене, Закон № 2464 надає можливість, зокрема, роботодавцям на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), не виконувати своєчасно або в повному обсязі обов`язки платників ЄСВ в частині його сплати та подання обов`язкової звітності.

В даному випадку позивач самостійно декларував та сплачував єдиний внесок, але в неповному розмірі та несвоєчасно. Формування вимоги та її надсилання позивачу входить до компетенції податкової служби, такі обов`язки не зупинялись законодавчими актами на час карантину. Вимога не є рішенням про застосування штрафних санкцій або нарахуванні пені.

Та обставина, що на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби , та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги та припинення/зупинення надання послуг громадянам України у разі їх несплати або оплати не в повному обсязі, також ніяким чином не забороняє відповідачу формувати та надсилати вимогу у випадку виявлення недоїмки.

В своє чергу, твердження позивача про віднесення до форс-мажорних обставин карантину, запровадженого постановою Кабінету Міністрів України, є підставою для звернення до контролюючого органу для вжиття заходів щодо списання податкового боргу.

Оцінюючи правомірність рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, суд керувався критеріями, закріпленими у частині третій статті 2 КАС України, що певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, якої повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владні суб`єкти.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами вимог частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для визнання вимоги протиправною та її скасування, тому в задоволені позову суд відмовляє.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Відмовити малому комунальному підприємству "Водограй" в задоволені позову.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Хом`якова

кат. 111060000