Справа № 200/7192/20-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2020 р. Справа№200/7192/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Зінченка О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 86020, Донецька обл., Ясинуватський район, селище міського типу Очеретине, МІКРОРАЙОН ГІДРОСТРОІТЕЛІВ, будинок 12, ) про визнання протиправними дії та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії № 439 від 10 липня 2020 року та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

04 серпня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій просить:

- визнати протиправними дії Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в частині відмови у зарахуванні до страхового стажу період роботи з 04 червня 1984 року по 04 листопада 1995 року та з 04 листопада 1995 року по 31 грудня 1998 року в радгоспі "Авдіївський", КСП "Авдіївський" та відмови у призначенні пенсії незаконними та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії № 439 від 10 липня 2020 року;

- зобов`язати Ясинуватське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до загального стажу період роботи з 04 червня 1984 року по 04 листопада 1995 року та з 04 листопада 1995 року по 31 грудня 1998 року в радгоспі "Авдіївський" та КСП "Авдіївський" та провезти призначення пенсії за віком з часу звернення - з 07 липня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішення відповідача, яким їй було не зараховано до страхового стажу період роботи з 04 червня 1984 року по 04 листопада 1995 року та з 04 листопада 1995 року по 31 грудня 1998 року в радгоспі "Авдіївський", КСП "Авдіївський", у зв`язку із невідповідністю печатки підприємства при звільненні за відсутності запису про реорганізації колгоспу та печатки на їх виходозмінах. Зазначила, що всі відомості про роботу внесені у її трудову книжку та підтверджені довідками, а тому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. справи 19).

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

21 серпня 2020 року відповідачем до суду наданий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. У відзиві відповідач зазначив, що позивачу, у зв`язку з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29 липня 1993 року, не зарахований до страхового стаж її роботи з 04 червня 1984 року по 04 листопада 1995 року та з 04 листопада 1995 року по 31 грудня 1998 року в радгоспі "Авдіївський", КСП "Авдіївський", оскільки у трудовій книжці запис про реорганізацію радгоспу "Авдіївський" у КСП "Авдіївський" відсутній. На підставі чого вважає, що відповідач діяв на підставі та в межах закону, у зв`язку з чим, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (арк. справи 23-26).

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 , є громадянкою України та відповідно до паспорту НОМЕР_2 , виданого Ясинуватським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області 14 листопада 2000 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (арк. справи 4-5).

07 липня 2020 року позивач звернулася із заявою № 511 про призначення пенсії за віком (арк. справи 28).

Листом від 13 липня 2020 року за вихідним № 07-06/113 архівний відділ Ясинуватської районної державної адміністрації повідомив відповідача про неможливість надання історичної архівної довідки про періоди роботи позивача за період роботи у радгоспі «Авдіївський» з 04 червня 1984 року по 04 листопада 1995 року та у КПС «Авдіївський» з 04 листопада 1995 року по 30 квітня 2000 року у зв`язку зі знаходженням документів у м. Ясинувата Донецької області, яке тимчасово непідконтрольна органам державної влади України (арк. справи 52).

Рішенням Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 439 від 10 липня 2020 року позивачу не зарахований період роботи з 04 червня 1984 року по 04 листопада 1995 року в радгоспі "Авдіївський", та з 04 листопада 1995 року по 31 грудня 1998 року 2 КСП "Авдіївський", у зв`язку з не підтвердженням стажу позивача (арк. справи 6-7).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Згідно зі статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон 1058-IV).

Згідно із пунктом "а" статті 3 вказаного Закону, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Разом з цим, статтею 56 вказаного Закону до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" також визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Також, згідно з статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Отже, для визначення наявного трудового стажу для призначення пенсій необхідно використовувати записи в трудовій книжці і лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж може встановлюватися на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення пільгового стажу.

Так, відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969 і затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969, громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління. Допускається залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників з боку лише в тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (стаття 24 Примірного статуту 1969 року).

Як вбачається з трудової книжки позивача - запис № 6 від 04 червня 1984 року позивач був прийнятий у радгосп «Авдіївський» робітницею, запис № 10 від 04 листопада 1995 року, звільнена у зв`язку з переходом у радгосп «Авдіївський» КСП «Авдіївський»;

Запис № 11 від 04 листопада 1995 року прийнята у КСП «Авдіївський» робітником; запис № 12 від 30 квітня 2000 року звільнення за переведенням у с/х ТОВ «Авдіївський» (арк. справи 10-11).

Матеріали справи не містять доказів у підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд зазначає, що за приписами наведеної норми уточнюючих довідок для підтвердження трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Окрім того, в матеріалах справи міститься надання позивачем довідка б/н, яка видана с/х ТОВ «Авдіївський» в якій зазначено, що КСП "Авдіївський" є правонаступником совхозу "Авдіївський з листопада місяця 1995 року. Протокол конференції загальних зборів від 04 листопада 1995 року. С/х ТОВ "Авдіївський є правонаступником КСП "Авдіївський" згідно з указом Президента від 03 грудня 1999 у зв`язку з реорганізацією КСП "Авдіївський"з 01 травня 2000 року (арк. справи 16).

Разом з цим, враховуючи хронологічну послідовність зміни організаційно-правових форм роботодавця, у зазначений проміжок часу (з 04 листопада 1984 року по 04 листопада 1995 року), процедуру прийняття на роботу здійснював радгосп "Авдіївський", звільняв - КСП "Авдіївський".

Таким чином, позиція органу ПФУ, яка полягає у відмові зараховувати певні періоди роботи до страхового стажу через відсутність даних про реорганізацію підприємства та у зв`язку з невідповідністю печаток хронології реорганізації, підлягає відхиленню.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд дійшов до висновку, що рішення відповідача № 439 від 10 липня 2020 року прийнято не обґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Разом з цим, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 14 цієї частини, та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до статті 58 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, органом, який призначає пенсії є Пенсійний фонд.

Як встановлено, саме до повноважень Пенсійного органу віднесено вирішення питання щодо призначення пенсії.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм закону, слід зазначити, що суд не є тим органом, якому надані повноваження в сфері призначення пенсій. Суд не може підміняти компетентний орган, не може перебирати на себе функції призначення пенсії та самостійно призначити пенсію позивачу відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки такі повноваження не входять до компетенції судів.

Відтак, такі повноваження є дискреційними, тобто такими, які дають можливість на власний розсуд суб`єкту владних повноважень визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (Постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

Враховуючи наведене, суд вважає, що для захисту порушених прав позивача необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 07 липня 2020 року (дати звернення) про призначення пенсії за віком, з урахуванням встановлених обставин у справі.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України , у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, з урахуванням встановлених судом обставин, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при пред`явленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 840,40 грн., що підтверджується наявною в матеріалах адміністративної справи квитанцією ПриватБанк про сплату від 28 липня 2020 року (арк. справи 3).

Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 630,60 грн., що пропорційно до задоволених позовних вимог, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецької області на користь позивача.

Керуючись 2, 3, 5- 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 86020, Донецька обл., Ясинуватський район, селище міського типу Очеретине, МІКРОРАЙОН ГІДРОСТРОІТЕЛІВ, будинок 12, ) про визнання протиправними дії та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії № 439 від 10 липня 2020 року та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в частині відмови у зарахуванні до страхового стажу період роботи з 04 червня 1984 року по 04 листопада 1995 року та з 04 листопада 1995 року по 31 грудня 1998 року в радгоспі "Авдіївський", КСП "Авдіївський" та відмови у призначенні пенсії незаконними

Скасувати рішення Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії № 439 від 10 липня 2020 року.

Зобов`язати Ясинуватське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області юридична адреса: 86020, Донецька обл., Ясинуватський район, селище міського типу Очеретине, МІКРОРАЙОН ГІДРОСТРОІТЕЛІВ, будинок 12, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 липня 2020 року про призначення пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 04 червня 1984 року по 04 листопада 1995 року та з 04 листопада 1995 року по 31 грудня 1998 року в радгоспі "Авдіївський", КСП "Авдіївський".

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 86020, Донецька обл., Ясинуватський район, селище міського типу Очеретине, МІКРОРАЙОН ГІДРОСТРОІТЕЛІВ, будинок 12, ) витрати по сплаті судового збору у сумі 630,60 грн. (шістсот тридцять гривень 60 коп.) на користь ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення складений та підписаний 07 вересня 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко