Справа № 160/3292/20
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2020 року Справа № 160/3292/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи: ОСОБА_2 , Дніпровська міська рада про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання бездіяльності Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області протиправною та зобов`язання останнього вчинити певні дії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на протиправну бездіяльність Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області та зазначає, що останнім не прийнято жодних дій з приводу реалізації владних управлінських функцій відносно ОСОБА_2 , який після прийняття спадщини від матері самочинно зруйнував паркан з бетону та металеву огорожу над парканом на земельній ділянці, що належить позивачу на праві приватної власності, та розпочав самочинне будівництво житлового будинку за відсутності відповідних правовстановлюючих документів. Про вказані обставини позивач повідомляв органи місцевого самоврядування, у тому числі, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, однак останній, ухилився від виконання прямих обов`язків, чим на думку позивача допустив протиправну бездіяльність.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду залучено третіх осіб.
Представник відповідачів надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість.
Треті особи скористались наданим правом та надіслали на адресу суду пояснення щодо заявлених позовних вимог. Так, представник міськради вказав про відсутність у позивача об`єкту судового захисту, а ОСОБА_2 зазначив, що його будинок та будинок позивача розташовані окремо один від одного та при цьому, відокремлені рядом інших будинків.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено та не заперечується учасниками процесу, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .
Як стверджує позивач, починаючи з 2015 року він неодноразово звертався до Департаменту ДАБІ із заявми про прийняття заходів реагування та контролю, здійснення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності стосовно сусіда - ОСОБА_2 , проте жодної вмотивованої відповіді відповідача не отримував.
За позицією позивача, у такий спосіб відповідач допускає протиправну бездіяльність, оскільки ігнорує надані позивачем докази стосовно того, що ОСОБА_2 почав самочинне будівництво за відсутності правовстановлюючих документів.
Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, визначеному цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
З урахуванням цієї норми правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі якщо рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Разом з тим, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні адміністративні правовідносини.
Гарантоване ст. 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право - конкретизоване у законах України.
Аналогічну ідею закріплено Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Стаття 13 Конвенції під назвою «Право на ефективний засіб юридичного захисту» проголошує: «Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження».
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах
Таким чином, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
У той же час, позовна заява не містить доказів того, що департаментом ДАБІ у Дніпропетровській області були порушені передбачені законом права чи законні інтереси позивача.
Так, у своєму позові ОСОБА_1 просить визнати протиправною бездіяльність Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області щодо не проведення позапланової перевірки за фактом виявлення самочинного будівництва на місці знесеного гаражу літ. З капітального житлового будинку з підключенням до інженерних мереж на суміжній території за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , та осіб, які використовують вказаний об`єкт без прийняття його в експлуатацію, проте у чому саме полягає така бездіяльність саме по відношенню до позивача, останній не зазначає, враховуючи, що третьою особою вчиняються відповідні дії на земельній ділянці, яка позивачу не належить.
Наведене свідчить на користь висновку про те, що дії чи бездіяльність Департаменту ДАБІ у Дніпропетровській області, навіть не враховуючи того, що визначені позивачем у позові заходи реагування у той чи інший час не належали до компетенції Департаменту, не створюють жодних правових наслідків для позивача, тому не може й порушувати його прав чи охоронюваних законом інтересів.
Таким чином, у позивача відсутній об`єкт судового захисту, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна