Справа № 580/1506/20
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року справа № 580/1506/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області в частині нарахування позивачу, як фізичній особі - підприємцю за 2017 - 2018 роки сум єдиного внеску у розмірі 18 276,72 грн.;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Черкаській області виключити із інформаційних систем органів ДПС відомості про заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 18 276,72 грн за 2017 - 2018 роки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що із червня 2012 року має статус самозайнятої особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, і перебуває на загальній системі оподаткування. Упродовж 2013 - 2019 років до податкових органів звітувався як фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, подаючи відповідні декларації про майновий стан і доходи та звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску до 01 травня відповідного року.

Дії відповідача в частині нарахування позивачу, як фізичній особі - підприємцю за 2017 -2018 роки сум єдиного внеску у розмірі 18276,72 грн. позивач вважає протиправними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, оскільки сам лише факт перебування позивача в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не може свідчити про здійснення ним діяльності відмінної від адвокатської.

Позивач стверджує, що сплачував у період із 2012 по 2020 роки ЄСВ як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у порядку та розмірах, визначених законодавством, в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті у цей період ЄСВ ще і як фізичною особою-підприємцем.

На підставі наведеного позивач вважає, що його позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов, в якому просив у задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що на виконання рішення ДПС України від 03.01.2020 №432/6/99-00-08-06-01-06 про результати розгляду скарги, Уманським управлінням ГУ ДПС у Черкаській області приведено у відповідність облікові дані інформаційної системи органів ДПС по ОСОБА_1 , а саме: в інформаційній системі знято ознаку провадження незалежної професійної діяльності (адвокатська діяльність), встановлену 30.01.2018 на підставі відомостей відповідних реєстрів про реєстрацію (реєстр адвокатів) та зменшено зобов`язання із сплати єдиного внеску на 11016,72 грн.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 з 20.06.2011 перебуває в реєстрі адвокатів, і відомості щодо припинення/зупинення здійснення адвокатської діяльності відсутні, на даний час ОСОБА_1 перебуває на обліку в Уманському управлінні ГУ ДПС у Черкаській області (Христинівська ДПІ) як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність з ознакою «платник не подав заяви для взяття на облік».

ОСОБА_1 в інтегрованій картці платника (код платежу 71040000) за 2017-2018 роки як фізичній особі - підприємцю проведено автоматичні нарахування сум єдиного внеску у розмірі мінімального страхового внеску на суму 18276,72 грн.

Також відповідач зазначив, що ОСОБА_1 25.04.2018 подано річний звіт з єдиного соціального внеску за 2017 рік за №5124 з таблицею №3 та самостійно нараховано собі єдиний внесок як особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність, в сумі 8448 грн. Крім того, ОСОБА_1 03.04.2019 року подано річний звіт з єдиного соціального внеску за 2018 рік за №17553830 з таблицею № 1, в якій в графі 2 вказано код категорії застрахованої особи - 09 (особа, яка провадить незалежну професійну діяльність) та самостійно нараховано собі єдиний внесок як особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність, в сумі 9828,72 грн.

За твердженням відповідача, загальна сума нарахувань з єдиного внеску становить 36723,44 грн., та складається з автоматичних нарахувань єдиного внеску як фізичній особі - підприємцю в сумі 18276,72 грн., а також із самостійно нарахованого ОСОБА_1 єдиного внеску як особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність в сумі 18276,72 грн.

На підставі наведеного відповідач вважає, що інтегрована картка платника податків по єдиному внеску по ОСОБА_1 приведена у відповідність до вимог законодавства.

У відповіді на відзив позивач заперечив проти доводів відповідача, вказавши, що ним 25.04.2018 як особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність, подано Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік, в якому визначено до сплати ЄСВ в сумі 8448 грн. Кошти в сумі 8500 грн перераховані на відповідні рахунки 26.04.2018.

03.04.2019 позивачем подано звітність по нарахованому єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2018 рік. Визначені до сплати кошти в сумі 9828,72 грн сплачені платежами упродовж 2018 - 2019 років: 11.05.2018 - 4100 грн., 15.04.2019 - 5728,72 грн.

Позивач стверджує, що у 2019 році як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, сплатив єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 11118,18 грн., що підтверджується квитанціями: 15.04.2019 перераховано 2754,18 грн., 17.05.2019 - 1500 грн., 27.09.2019 - 5940 грн. Грошові кошти в сумі 924 грн помилково сплачені на інші рахунки та 06.06.2019 зараховані як сплата ЄСВ. Всі вищезазначені грошові кошти перераховані як особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність. Звіти до податкових органів як ФОП позивач не подавав та зобов`язання зі сплати ЄСВ у цьому статусі не визначав, а всі надіслані на його адресу вимоги про сплату боргу, нарахованого як підприємцю, оскаржені в судовому або ж адміністративному порядку та скасовані.

Твердження відповідача про заборгованість у сумі 4973,52 грн., яка, на його думку, виникла в результаті несплати самостійно нарахованого мною єдиного внеску згідно поданого річного звіту за 2018 рік за №17553830 від 03.04.2019 спростовується квитанціями про сплату ЄСВ. Доказів правомірності нарахування боргу відповідачем не надано.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 23.02.2011 по 29.03.2019 зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Основний вид економічної діяльності позивача як фізичної особи-підприємця 69.10 - діяльність у сфері права.

Також судом становлено, що 20.06.2011 позивачем отримано свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю №428.

Підприємницька діяльність позивача припинена 29.03.2019, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 4001636.

У період із лютого 2019 року по листопад 2019 року відповідачем сформовано вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати ЄСВ: №Ф-6015-52 від 18.11.2018 на суму 19 036,06 грн., №Ф-6015-52 від 07.02.2019 про сплату боргу у сумі 23 950,42 грн., №Ф-6015-52 від 10.05.2019 на суму 18 221,70 грн., №Ф-6015-52 від 05.07.2019 на суму 15 797,70 грн., №Ф-6015-52 від 10.08.2019 на суму 18 551,88 грн., №Ф-6015-52 від 18.10.2019 на суму 12 611,88 грн та 06.11.2019 на суму 15 366,06 грн., №Ф-6015-52-У від 07.02.2019 на суму 4 914,36 грн.

Зазначені вимоги оскаржені позивачем в адміністративному та судовому порядку.

Вимога №Ф-6015-52 від 18.11.2018 на суму 19036,06 грн. скасована рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/1393/19 від 14.02.2020, яке набрало законної сили 17.03.2020.

Вимога №Ф-6015-52 від 07.02.2019 про сплату боргу у сумі 23950,42 грн. скасована рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/1224/19 від 13.02.2020, яке набрало законної сили 26.03.2020.

Вимога №Ф-6015-52У від 07.02.2019 про сплату боргу у сумі 4914,36 грн. скасована рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/2462/19 від 10.02.2020, яке набрало законної сили 12.03.2020.

Вимога №Ф-6015-52 від 10.05.2019 на суму 18221,70 грн. скасована рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/2461/19 від 10.02.2020, яке набрало законної сили 12.03.2020.

Вимога №Ф-6015-52 від 05.07.2019 на суму 15797,70 грн. скасована рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/2461/19 від 30.10.2019, яке набрало законної сили 03.02.2020.

Вимоги про сплату боргу №Ф-6015-52 від 10.08.2019 на суму 18 551,88 грн., №Ф-6015-52 від 18.10.2019 на суму 12 611,88 грн; 06.11.2019 на суму 15 366,06 грн скасовані Державною податковою службою України згідно рішень №7702/6/99-00-08-06-01 від 30.10.2019, №432/6/99-00-08-06-01-06 від 03.01.2020, №13923/6/99-00-08-06-01-06 від 21.04.2020.

Рішенням ДПС України від 03.01.2020 №432/6/99-00-08-06-01-06 одночасно із скасуванням вимог про сплату боргу (недоїмки) від 18.10.2019 та 06.11.2019 зобов`язано ГУ ДПС у Черкаській області привести у відповідність облікові дані інформаційних систем органу доходів і зборів платника та інтегровану картку платника податків відповідно позиції Верховного Суду та вимог чинного законодавства.

Відповідачем в інформаційній системі ДПС знято ознаку провадження незалежної професійної діяльності (адвокатська діяльність), встановлену 30.01.2018 на підставі відомостей відповідних реєстрів про реєстрацію (реєстр адвокатів) та в інтегрованій картці платника податків зменшено зобов`язання із сплати єдиного внеску на 11016,72 грн.

Також ОСОБА_1 в інтегрованій картці платника (код платежу 71040000) за 2017-2018 роки як фізичній особі - підприємцю проведено автоматичні нарахування сум єдиного внеску у розмірі мінімального страхового внеску на суму 18276,72 грн., в тому числі:

- 09.02.2018 в сумі 8448,00 грн (за 2017 рік);

- 19.04.2018 в сумі 2457,18 грн ( за І квартал 2018 року);

- 19.07.2018 в сумі 2457,18 грн ( за II квартал 2018 року);

- 19.10.2018 в сумі 2457,18 грн ( за III квартал 2018 року);

- 21.01.2019 в сумі 2457,18 грн ( за IV квартал 2018 року).

Крім цього в інтегрованій картці платника податків відображено самостійно нарахований ОСОБА_1 єдиний внесок як особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність в сумі 18276,72 грн.

Отже, загальна сума нарахувань ЄСВ за 2017-2018 роки становить 36723,44 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України від 05.07.2012 року № 5076-VІ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076), статтею 1 якого визначено що, адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатською діяльністю визнається незалежна професійна діяльність адвоката зі здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до пункту 63.2 статті 63 Податкового кодексу України, взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків. Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

Абзацом другим пункту 63.5 статті 65 Податкового кодексу України, передбачено, що фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VІ зі змінами та доповненнями (далі - Закон №2464), платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Взяття на облік фізичної особи, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність регламентується статтею 65 Податкового кодексу України, статтею 5 Закону №2464, Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 №1588 зі змінами та доповненнями (далі - Порядок) та Порядком обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 24.11.2014 року №1162 зі змінами та доповненнями (далі - Порядок платників ЄСВ).

Відповідно до пункту 6.7 розділу VI Порядку обліку та пункту 1 розділу III Порядку обліку платників ЄСВ для взяття на облік фізичної особи, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, така особа повинна подати до контролюючого органу за місцем постійного проживання заяву за формою №5-ОПП, заяву за формою №1-ЄСВ та копію свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності.

Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 1774) внесено зміни до Закону України від 08 липня 2010 року № 2464, зокрема щодо нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ФОП, у тому числі ФОП - платниками ЄП, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність, які набули чинності з 01 січня 2017 року.

Базою нарахування ЄСВ для платників, зазначених у пп. 4 (крім ФОП - платників ЄП) та 5 частини першої ст. 4 Закону № 2464, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума ЄСВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування ЄСВ, встановленої Законом №2464.

При цьому сума ЄСВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць (п. 2 частини першої ст. 7 Закону № 2464 у редакції Закону № 1774).

Отже, починаючи з 01.01.2017, у разі якщо ФОП, які застосовують загальну систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність, не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування ЄВ, встановленої Законом № 2464.

При цьому, сума ЄВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

За даними інтегрованої картки платника (код платежу 71040000) за позивачем станом на 31.01.2018 рахувалась переплата в сумі 3,02 грн. Позивачем 26.04.2018 сплачені кошти в сумі 8500,00 грн., 11.05.2018 - 4100 грн., 15.04.2019 - 5728,72 грн., що загалом складає 18328,72 грн.

Таким чином, позивачем за звітні періоди 2017-2018 роки сплачено суму грошових коштів, що покриває необхідний розмір мінімального страхового внеску за вказані періоди.

Доказів подачі позивачем заяв за формою №5-ОПП, заяву за формою №1-ЄСВ про взяття на облік як самозайнятої особи матеріали справи не містять. Більш того, відповідач вказує, що зняв позивача з обліку як самозайняту особу.

Отже, оскільки позивач у 2017 та 2018 роках зареєстрований як фізична особа-підприємець, тому на нього покладено обов`язок щодо сплати ЄСВ в розмірі не меншому за розмір мінімального страхового внеску.

Подання позивачем звітності як самозайнятою особою не надає йому статусу такої особи, оскільки відсутні відомості про подання ним відповідних заяв.

З огляду на викладене, відповідачем правомірно в інтегрованій картці платника (код платежу 71040000) за 2017-2018 роки, як фізичній особі - підприємцю, проведено автоматичні нарахування сум єдиного внеску у розмірі мінімального страхового внеску на суму 18276,72 грн., як наслідок позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд наголошує, що вищевказані судові рішення якими скасовані вимоги про нарахування ЄСВ позивачу, базуються на тому, що позивач не зобов`язаний двічі сплачувати ЄСВ як фізична особа-підприємець та як особа, яка проводить незалежну професійну діяльність.

За ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відображення в інтегрованій картці платника подвійного розміру мінімального страхового внеску за 2017-2018 роки не відповідає преюдиційним рішенням суду та вимогам законодавства.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головне управління Державної податкової служби у Черкаській області виключити із інформаційних систем органів ДПС відомості про заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 18 276,72 грн за 2017 - 2018 роки, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 розділу Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за №508/26953, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Отже, підставою для формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ є в тому числі облікові дані з інформаційної системи органу доходів і зборів, тому наявність в інтегрованій картці платника заборгованості з ЄСВ стане підставою для формування нової вимоги про сплату боргу позивачем.

За ч. 3, 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24.03.1988) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Зокрема, необхідно врахувати правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України», в якому суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

В даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача відомостей в інтегрованій картці платника є достатньою гарантією того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Вказане є підставою для зобов`язання відповідача виключити з інтегрованої картки платника (код платежу 71040000) за 2017-2018 роки відомості про заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску у розмірі 18 276,72 грн за 2017 - 2018 роки.

Під час судового розгляду справи суд враховує підхід Верховного Суду до оцінки аргументів (доводів) сторін, викладений в постанові від 05 липня 2019 року у справі №815/1938/16. За змістом вказаного, рішення суду може вважатися обґрунтованим, якщо воно містить достатню оцінку тих доводів, які мають значення для правильного вирішення спору. У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, Верховний Суд звертав увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Черкаській області виключити з інтегрованої картки платника ОСОБА_1 (код платежу НОМЕР_1 ) за 2017-2018 роки відомості про заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 18 276,72 грн за 2017 - 2018 роки.

Стягнути з Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, Черкаська обл., 18002, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» та п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя В.В. Гаращенко