Справа № 380/3737/20
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/3737/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправними і скасування актів індивідуальної дії, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України (далі - МЮ України, відповідач 1), Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - Західне МУ МЮ України, відповідач 2) з наступними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт перевірки законності виконавчого провадження - постанову №52261869 від 25.03.2020 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 52261869, винесену в.о. заступника начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бесарабом Т.Ю.;

- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт щодо результатів розгляду звернення ОСОБА_1 , прийнятий на підставі перевірки законності виконавчого провадження № 52261869 директором Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельовим М.Є. у формі відповіді від 23.04.2020;

- визнати протиправними висновки в.о. заступника начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бесараба Т.Ю., викладені у постанові №52261869 від 25.03.2020 та у відповіді директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М.Є. про результати перевірки законності виконавчого провадження №52261869 стосовно визнання ними законними дій державного виконавця Зубик О.І. у поверненні ним виконавчого документа за повідомленням №15133 від 24.11.2017 без належних на те підстав, без винесення постанови про повернення, листом від 22.11.2017 №14887;

- визнати протиправними висновки в.о. заступника начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бесараба Т.Ю., викладені у постанові №52261869 від 25.03.2020 та у відповіді директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 за результатами перевірки законності виконавчого провадження №52261869 стосовно визнання ними законними дій начальника ВПВР Управління ДВС Львівської області Онишкевич Р.І. про скасування ним постанови старшого державного виконавця Ільчишин Л.В., за постановою від 24.11.2017;

- визнати протиправними висновки в.о. заступника начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бесараба Т.Ю., викладені у постанові №52261869 від 25.03.2020 та у відповіді директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М.Є. про результати перевірки законності виконавчого провадження №52261869 стосовно визнання ними дій старшого державного виконавця Ільчишин Л.В. у відкритті нею виконавчого провадження;

- визнати неповною та невмотивованою службову перевірку, проведену в.о. заступника начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бесарабом Т.Ю. та директором Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельовим М.Є. щодо умисного невиконання ВПВР УДВС Львівської області постанови Галицького районного суду м. Львова від 07.06.2016 в частині повернення автомобіля;

- стягнути солідарно з Міністерства юстиції України та Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 20000,00 грн. або в сумі, визначеній судом.

При обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що звертався до Міністерства юстиції України зі скаргою на бездіяльність та незаконні дії державних виконавців із проханням провести службове розслідування за фактом неповернення автомобіля. За результатами розгляду скарги на адресу позивача надійшла відповідь щодо здійснення перевірки матеріалів виконавчого провадження та постанова про результати перевірки законності виконавчого провадження. Вважаючи висновки, зазначені у відповіді на скаргу та у постанові протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22.05.2020 позовну заяву було залишено без руху.

01.06.2020 від позивача надійшла заява на усунення недоліків позовної заяви (вх. №27406).

Ухвалою від 02.06.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

03.07.2020 від Міністерства юстиції України надійшло клопотання (вх. №33076), у якому відповідач 1 просив суд продовжити строк для надання відзиву на строк дії карантину, запровадженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID - 19".

Ухвалою від 07.07.2020 продовжено відповідачу - Міністерству юстиції України строк для подання відзиву у справі №380/3737/20, встановлений ухвалою від 02.06.2020 до закінчення строку дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID - 19).

09.07.2020 від відповідачів - Західного МУ МЮ України та МЮ України надійшли відзиви на позовну заяву (вх. №34140 та вх. №34142). Відповідачі у відзивах зазначили, що не погоджуються з позовними вимогами та вважають їх безпідставними. Вказали, що на адресу Західного МУ МЮ України надходили звернення ОСОБА_1 , на які надавалися відповіді від 31.10.2019, 02.03.2020 та 20.05.2020. Наголосили, що на виконання доручення Департаменту державної виконавчої служби №380/20.4.1/-20 від 13.03.2020 в.о. заступника начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) - начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного МУ МЮ України (м. Львів) Бассарабом Т.Ю. проведено перевірку матеріалів виконавчого провадження №52261869 щодо законності вчинення виконавчих дій, за наслідками якої винесено постанову №52261869/5 від 25.03.2020. У вказаній постанові, серед іншого, зазначалося, що постанова Галицького районного суду м. Львова № 461/3698/16-п від 07.06.2016 про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил ОСОБА_1 є виконавчим документом і не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення відносно Львівської митниці ДФС. Крім того, зазначалося про те, що постанову про скасування процесуального документу та, як наслідок, повідомлення про повернення виконавчого документу отримано ОСОБА_1 05.12.2017, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, або у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Аналогічні строки для оскарження передбачені у ч. 5 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження". Враховуючи наведене, просили відмовити у задоволенні позову повністю.

15.07.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №35161), у якому зазначалося про невідповідність відзивів відповідачів вимогам ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Крім того, позивач наголошував, що ОСОБА_6 не є службовою особою відповідача - Міністерства юстиції України, відповідно просив не брати до уваги відзив ОСОБА_6 , поданий від Міністерства юстиції України.

З цього приводу суд зазначає, що згідно з наказом Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 16.01.2020 № 482/К ОСОБА_6 20.01.2020 призначено на посаду провідного спеціаліста відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Згідно посадової інструкції Ониськів А.С. має право, окрім іншого: брати участь у справах, діяти в судах України від імені держави, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України, Державної пенітенціарної служби України, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), їх структурних підрозділів та посадових осіб без окремого доручення з усіма процесуальними правами в межах компетенції; засвідчувати копії документів, що підтверджують повноваження (накази, положення, інструкції тощо); засвідчувати копії документів, що подаються до суду, до органів, що здійснюють дисциплінарне провадження щодо судді.

Крім того, Міністерство юстиції України має статус юридичної особи (ідентифікаційний код 00015622), відомості про яку містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Зокрема, до Реєстру внесено відомості про підписанта ОСОБА_6 , яка діє виключно в судах України без окремого доручення керівника з правом посвідчення копій документів щодо повноважень; без права: відмови, зміни, відкликання, визнання позову, відмови від апеляційних, касаційних скарг, укладання мирової угоди.

Враховуючи викладене, Ониськів Андріана Сергіївна має повноваження діяти від імені Міністерства юстиції України з усіма правами, що надані процесуальним законодавством України стороні, третій особі в межах компетенції.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку з перебуванням судді Потабенко В.А. у щорічні основній відпустці в період з 25.07.2020 по 31.08.2020 включно, розгляд вказаноїсправи проводиться 01.09.2020.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Судом з матеріалів справи встановлено, що 05.02.2020 позивач звернувся до Міністерства юстиції України із скаргою на бездіяльність і незаконні дії державних виконавців.

30.04.2020 на адресу позивача надійшла відповідь №2664/К-4722/20.4.1 від 27.03.2020 "Щодо результатів розгляду звернення".

У вказаній відповіді зазначалося, що за дорученням Департаменту державної виконавчої служби та відповідно до вимог ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" та Розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5), виконуючим обов`язки заступника начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного МУ МЮ України (м. Львів) Бассарабом Т.Ю. проведено перевірку матеріалів виконавчого провадження №52261869 з примусового виконання постанови Галицького районного суду м. Львова від 19.09.2016№461/3698/16-п.

До відповіді долучалася копія постанови №52261869 про результати перевірки законності виконавчого провадження.

Не погоджуючись із результатами розгляду скарги, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

При вирішенні спору, суд застосовує наступні норми права.

Спірні правовідносини у даній справі врегульовані Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження" та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статею 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.1 ст. 74 цього Закону, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом (ч.3 ст. 74 Закоку України "Про виконавче провадження").

Щодо вимоги позивача про визнання протиправним та скасування індивідуального акта щодо результатів розгляду звернення ОСОБА_1 , прийнятого на підставі перевірки законності виконавчого провадження № 52261869 директором Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельовим М.Є. у формі відповіді від 23.04.2020, суд зазначає наступне.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не погоджується з результатами розгляду його звернення, а саме скарги на бездіяльність і незаконні дії державних виконавців Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з проханням провести службове розслідування.

При обґрунтуванні вищевказаної вимоги позивач звертав увагу суду на те, що оскаржувана відповідь надійшла на його адресу на фірмовому листі Міністерства юстиції України, однак без дати, вихідного номера та без підпису начальника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М.Є.

Аналізуючи наведені доводи позивача, суд встановив, що позивач оскаржує відповідь Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на звернення ОСОБА_1 від 05.02.2020 стосовно виконання рішення суду та додаток долиста від 13.03.2020№2083/К - 4722/20.4.1, сформовану у формі електронного документа №2664/К-4722/20.4.1 від 27.03.2020 за підписом директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М.Є.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу була скерована паперова копія вказаної відповіді, яка була виготовлена 23.04.2020 та завірена згідно оригіналу головним спеціалістом С.Зубок.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи копії оскаржуваної відповіді, така містить дату та номер документа, які вказані у нижньому правому куті аркуша відповіді.

Суд зазначає, що оскільки позивачу скеровувалася паперова копія електронного документа, вказана копія завірена головним спеціалістом.

Крім того, суд наголошує, що у вказаній відповіді лише зазначається про результати розгляду звернення ОСОБА_1 , водночас рішенням за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 є постанова №52261869 від 25.03.2020 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 52261869, винесена в.о. заступника начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бесарабом Т.Ю., яка є додатковим до вищевказаної відповіді.

Таким чином, сама відповідь Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №2664/К-4722/20.4.1 від 27.03.2020 за підписом директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М.Є. не порушує прав, свобод або законних інтересів позивача, а лише описує результати розгляду його звернення, викладені у постанові №52261869 від 25.03.2020 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 52261869.

За таких обставин, у даних правовідносинах, належним способом захисту порушеного, на думку позивача, права буде саме звернення до суду з вимогою про визнання протиправною та скасування постанови №52261869 від 25.03.2020 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 52261869, з результатами перевірки якої позивач не погоджується.

Крім того, суд зазначає, що оскаржувана відповідь не є рішенням суб`єкта владних повноважень, оскільки не відповідає обов`язковим ознакам такого, визначеним ст. 4 КАС України.

Таким чином, суд дійшов висновку відмовити позивачу у задоволенні вимоги про визнання протиправним та скасування індивідуального акта щодо результатів розгляду звернення ОСОБА_1 , прийнятого на підставі перевірки законності виконавчого провадження № 52261869 директором Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельовим М.Є. у формі відповіді від 23.04.2020 у зв`язку з її безпідставністю.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання протиправним та скасування індивідуального акта перевірки законності виконавчого провадження - постанови №52261869 від 25.03.2020 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 52261869, винесену в.о. заступника начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бесарабом Т.Ю., суд зазначає наступне.

Як уже зазначало, відповідно до ч.1 ст. 74 "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження передбачений розділом ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція).

Так, згідно п.1розділу ХІІ Інструкції перевірити законність виконавчого провадження мають право, зокрема, начальник управління державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень цього управління та відділах державної виконавчої служби, що йому підпорядковані.

Посадові особи, зазначені у пункті 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи. Посадові особи, зазначені в абз. 3, 5 та 6 п. 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника), а посадові особи, зазначені в абз. 2 та 3 п. 1 цього розділу, - за скаргою на дії та бездіяльність начальника органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. (абз.2 п.2 розділу ХІІ Інструкції).

Доручення керівника вищого органу державної виконавчої служби про проведення перевірки законності виконавчого провадження надається в письмовій формі.

Згідно п.3 розділу ХІІ Інструкції перевірка законності виконавчого провадження посадовими особами, зазначеними в абз. 2 та 4 п. 1 цього розділу, проводиться на підставі матеріалів виконавчого провадження або їх копій, які підлягають витребуванню з відповідного органу державної виконавчої служби.

Про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів відповідною посадовою особою виноситься вмотивована постанова, в якій зазначаються:

підстави витребування цього виконавчого провадження;

у мотивувальній частині - обставини, що зумовили проведення перевірки, а в разі витребування оригіналів матеріалів виконавчого провадження - обґрунтування такої необхідності;

у резолютивній частині - рішення про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів або їх копій, реквізити витребуваного виконавчого провадження та орган державної виконавчої служби, у якому воно перебуває на виконанні, строки здійснення перевірки виконавчого провадження з моменту його надходження до органу державної виконавчої служби, який його витребував, а також посадові особи, на яких покладається обов`язок надсилання цього виконавчого провадження до органу державної виконавчої служби, що здійснюватиме його перевірку, та строки надсилання для перевірки виконавчого провадження.

Відповідно до п.4, п.5 та п.6 розділу ХІІ Інструкції, виноситься постанова про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів, витребовується виконавче провадження та проводиться перевірка протягом десяти робочих днів, а зведеного виконавчого провадження - протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня надходження витребуваного виконавчого провадження.

Суд звертає увагу, що позивач при обґрунтуванні вказаної позовної вимоги не навів жодних обґрунтованих доводів щодо протиправності оскаржуваної постанови №52261869 від 25.03.2020 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 52261869. Зокрема, не зазначив, в чому саме її невідповідність нормативно-правовим актам.

Суд, проаналізувавши наведені норми законодавства та зміст оскаржуваної постанови, встановив, що перевірка законності виконавчого провадження № 52261869 проводилася на виконання доручення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №380/20.4.1/1-20 від 13.03.2020.

За результатами проведення перевірки винесено постанову №52261869 від 25.03.2020.

Таким чином, вказана перевірка була проведена в межах строків, які передбачені п.6 розділу ХІІ Інструкції.

Крім того, оскаржувана постанова містить номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дати відкриття виконавчого провадження, зазначення державного виконавця, який здійснює (здійснював) виконання, а також короткий зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідні норми Закону України "Про виконавче провадження", у резолютивній частині - висновок щодо дій державного виконавця, які вчинені в межах Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, при проведенні перевірки законності виконавчого провадження № 52261869 в.о. заступника начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бесарабом Т.Ю. на виконання доручення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №380/20.4.1/1-20 від 13.03.2020, на думку суду, не допущено порушень вимог чинного законодавства, що регламентує проведення виконавчих дій.

Звідси, позовна вимога позивача про визнання протиправною та скасування постанови №52261869 від 25.03.2020 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 52261869, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Щодо решти позовних вимог про визнання протиправними висновків в.о. заступника начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бесараба Т.Ю., викладених у постанові №52261869 від 25.03.2020 стосовно дій державних виконавців Ільчишин Л.В. , Зубик О.І. та Онишкевича Р.І., та у відповіді директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М.Є. про результати перевірки законності виконавчого провадження №52261869, а також про визнання неповною та невмотивованою службової перевірки, проведеної в.о. заступника начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бесарабом Т.Ю. та директором Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельовим М.Є., суд зазначає таке.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто, для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Аналізуючи наведені вимоги позивача, суд зазначає, що оскаржувані позивачем висновки, викладені у постанові №52261869 від 25.03.2020 та у відповіді директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 за результатами перевірки законності виконавчого провадження №52261869 стосуються державних виконавців Ільчишин Л.В. , Зубик О.І. та Онишкевича Р.І., оцінка законності дій яких проводилася в ході перевірки законності виконавчого провадження №52261869.

Таким чином, вказані висновки та результати службової перевірки загалом, не порушують прав та інтересів позивача, а відтак, не потребують їх захисту.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про безпідставність вказаних вище позовних вимог, а тому у задоволенні таких слід відмовити.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд зазначає.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Оскільки суд дійшов висновку про те, що оскаржувані постанова та відповідь прийняті відповідачами на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України, що мало наслідком відмову у задоволенні позову у повному обсязі, вимога позивача про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Отже, з огляду на встановлені в цій справі обставини з правовим регулюванням спірних відносин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність оскаржуваних рішень.

Водночас, позивач не навів належного обґрунтування порушення його прав оскаржуваними рішенням та відповіддю.

Суд зазначає, що відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.11.2019 в справі № 687/1539/16-а, від 04.02.2020 в справі № 320/7969/17, від 17.02.2020 року в справі № 697/835/17.

Отже, підсумовуючи усе вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати стягненню не підлягають, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 73-77, 139, 244-246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04.09.2020

Суддя Потабенко В.А.