Справа № 448/300/16-а
Суддя: Білоус Ю. Б.
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.08.2020 року м.Мостиська

єдиний унікальний номер 448/300/16-а

провадження № 2-а/448/3/20

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя Білоус Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Рушеляк Г.С.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області,

суть позову - визнання неправомірним рішення про припинення виплати пенсії по втраті годувальника та зобов`язання поновити виплату пенсії,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , - не з`явився,

представник відповідача Кіш Р.Л.,

в с т а н о в и в:

І. Короткий зміст позовних вимог

17.03.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що на підставі висновку спеціалізованої Личаківської МСЕК (медико-соціальна експертна комісія) йому 26.04.2010року в черговий раз (з 17.04.1996 року) становлено третю групу інвалідності за станом здоров`я у зв`язку з чим він перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Мостиському районі Львівської області та йому призначено щомісячну пенсію по втраті годувальника у розмірі 1 049,00 (одна тисяча сорок дев`ять) грн. безтерміново. У відповідності до даного призначення ним як інвалідом 3-ї групи з дитинства у березні 2015 року отримано вищезазначену пенсію в повному об`ємі, але з квітня 2015 року і до даного часу, пенсія по втраті годувальника йому, як інваліду не виплачується.

Стверджує, що як йому письмово повідомив УПФУ в Мостиському районі Львівської області (лист-відповідь №2/Н-11 від 02.03.2016 року), причиною припинення виплати пенсії являється положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, на підставі чого позивачу, як державному службовцю, припинено виплату призначеної пенсії з 01.04.2015 року, а також 01.01.2016 року його позбавили права отримувати пенсію.

Вважає, що дії УПФУ в Мостиському районі Львівської області є невірними та такими що порушують ст. ст. 8,19,22,46,58,64 Конституції України стосовно соціального захисту громадян і верховенства права, ст. ст. 1,2,28 Конвенції ООН «про права інвалідів» стосовно їх захисту , а також визначення ст. 8 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» щодо права на отримання пенсії по втраті годувальника і розцінюються ним, як дискримінація відносно нього з боку УПФУ в Мостиському районі Львівської області за ознакою інвалідності.

Зазначає, що перебуває у трудових відносинах з УПФУ в м. Червонограді Львівської області з березня 2008 року де працює на посаді завідувача сектору адміністрування та захисту інформаційно-аналітичних систем та являється державним службовцем. З 17.04.1996 року у зв`язку із значним погіршення стану здоров`я, згідно з висновком МСЕК, йому встановлено 2-гу групу інвалідності з дитинства із призначенням пенсії, яку з періодичністю 1 раз в 2 роки, із-зі відсутності покращення стану здоровя, перепризначають після чергового обстеження МСЕК. Останнє перепризначення пенсії відбулося 26.04.2010 року на підставі довідки серії ЛВА-1 №473562 від 26.04.2010 року, виданої згідно з актом МСЕК №625 від 26.04.2010 року та встановлено 3 групу інвалідності з дитинства - безтерміново. Позивач стверджує, що перепризначення пенсії як інваліду 3-ї групи з дитинства було вчинено на підставі ст. ст. 4,36-40 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», та засад ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно з Постановою КМУ від 03.12.2009 року №1317 та проведене в термін,

що передує прийняттю ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, який набув чинності з 01.04.2015 року.

Покликається і на те, що станом на 01.04.2015 року посада, на якій він працює давала йому право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених ЗУ «Про державну службу», що могло бути підставою припинення йому виплати пенсії, як інваліду 3-ї групи з дитинства з 01.04.2015 року. Але на підставі норма, обумовлених п.5 р.ІІІ «Прикінцеві положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року «213-VII, позивач з 01.06.2015 року не займає посади, яка дає право на призначення йому пенсії/довічного грошового утримання у відповідності до ЗУ «Про державну службу», у зв`язку з чим з означеної дати, а саме з 01.06.2015 року ніякі перешкоди по виплаті пенсії як інваліду 3-ї групи з дитинства відсутні повністю, що УПФУ в Мостиському районі не взято до уваги.

З огляду на наведене, просив суд винести постанову про визнання дій управління Пенсійного фонду України в Мостиському районі Львівської області щодо припинення виплати пенсії по втраті годувальника неправомірною та зобов`язати управління Пенсійного фонду України у Мостиському районі Львівської області поновити виплату пенсії по втраті годувальника, як інваліду 3-ї групи з дитинства з 01.04.2015 року в повному обсязі.

ІІ. Позиція учасників справи

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак через канцелярію суду подав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд його позов задовольнити.

Представник відповідача Кіш Р.Л., в судовому засіданні проти позову заперечив, покликаючись на письмові заперечення, які містяться в матеріалах справи.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 21.03.2016 року відкрито провадження по даній адміністративній справі та призначену таку до судового розгляду.

29.03.2016 року на адресу суду надійшло заперечення (а.с.65-67) від представника відповідача.

Ухвалою суду від 18.05.2016 року зупинено провадження по даній адміністративній справі.

Ухвалою суду від 17.03.2020 року провадження по адміністративній справі поновлено.

Ухвалою суду від 09.06.2020 року залучено до участі у справі Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області як співвідповідача. .

ІV. Обставини справи, встановлені судом

Позивач працює на посаді завідувача сектору адміністрування та захисту інформаційно-аналітичних систем УПФУ в м. Червоноград Львівської області з 04.03.2008 року. З 02.01.2011 року позивач перебував на обліку в УПФУ в Мостиському районі Львівської області і отримував пенсію по втраті годувальника як інвалід з дитинства 3-ї групи відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З 01 квітня 2015 року набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, відповідно до якого у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особи, на посадах, які дають право на призначення пенсії /щомісячного довічного грошового утримання/ у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про прокуратуру» пенсії, призначені відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не виплачуються. В зв`язку з чим у квітні 2015 року виплата пенсії позивачу була припинена.

25.02.2016 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою щодо причин припинення йому виплати пенсії по втраті годувальника як інваліду 3 групи з дитинства. Листом № 2/Н-11 від 02.03.2016 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що причиною припинення виплати пенсії являється положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII відповідно до якого «…у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року особи, на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу, «Про судоустрій та статус суддів», «Про прокуратуру», пенсії, призначені відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не виплачуються», у зв`язку з чим з 01.04.2015 року виплату пенсії йому припинено.

V. Застосоване судом законодавство та висновки суду

При вирішенні справи, суд застосовує норми права, які передбачені Конституцією України, Законом України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», Законом України «Про державну службу», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Частиною 2 ст.30 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування і після припинення роботи.

Статтею 36 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено матеріальне, соціально-побутове і медичне забезпечення інвалідів, яке здійснюється у вигляді грошових виплат (пенсій, допомоги, одноразових виплат), забезпечення медикаментами, технічними й іншими засобами, включаючи друковані видання із спеціальним шрифтом, звуко підсилюючу апаратуру та аналізатори, а також шляхом надання послуг по медичній, соціальній, трудовій і професійній реабілітації, побутовому та торговельному обслуговуванню.

Отже, органи державної влади та органи місцевого самоврядування повинні сприяти забезпеченню прав інвалідів щодо включення до суспільного життя нарівні з іншими громадянами.

Станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв`язку з чим відповідачем було припинено виплату пенсії ОСОБА_1 , з 1 квітня 2015 року.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу III Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу».

Вказаний в пункті 5 розділу III Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII , закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий. У зв`язку з чим з вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Крім цього, суд зазначає, що в тексті вказаного Закону чітко визначено «з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії /щомісячне довічне грошове утримання/ призначаються відповідно до законів України».

При цьому, право на пенсію у позивача виникло ще при призначенні пенсії, а отже з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати вказаної пенсії відсутні.

Посилання відповідача на ст.47 Закону України ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є безпідставним, оскільки вказана норма розповсюджується на осіб, яким пенсія призначена відповідно до Законів України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів».

Як вбачається із ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Крім того, ст.4 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачає, що соціальний захист інвалідів є складовою діяльності держави щодо забезпечення прав і можливостей інвалідів нарівні з іншими громадянами та полягає у наданні пенсії, державної допомоги, компенсаційних та інших виплат, пільг, соціальних послуг, здійсненні реабілітаційних заходів, встановленні опіки (піклування) або забезпеченні стороннього догляду.

Згідно ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, постановою ВСУ від 06.02.2012 року, зазначено, що дія постанов КМУ не може поширюватись на правовідносини, що існували або виникли до набрання ними чинності. Крім того, на думку суду, дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт , під час дії якого вони настали або мали місце. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. На думку суду, принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативно-правових актів має загальний характер і є загальним принципом права.

З врахуванням вищенаведеного, враховуючи норми та правову позицію ВСУ, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача.

Згідно ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а згідно ч.2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги дату звернення позивача до суду із розглядуваним позовом (16.03.2016 року), відсутність заяви та поважних причин для поновлення строку, суд вважає, що позовні вимоги позивача за період з 01.04.2015 року по 16.03.2016 року включно, слід залишити без розгляду, в іншій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

VI. Судові витрати

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України з бюджетних асигнувань управління Головного Пенсійного фонду України в Львівській області стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені ним по сплаті судового збору в сумі 1102,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 139, 241, 243, 244, 245, 246, 250 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 доГоловного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання неправомірним рішення про припинення виплати пенсії по втраті годувальника та зобов`язання поновити виплату пенсії, - задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо припинення виплати пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як інваліду ІІІ групи з дитинства, неправомірними.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області поновити пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як інваліду ІІІ групи з дитинства, у зв`язку з втратою годувальника, -з 17.03.2016 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 1102 (однієї тисячі сто двох) гривень 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області; місцезнаходження м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10; .

Повний текст судового рішення виготовлено 07.09.2020 року.