Справа № 300/141/20
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2020-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" серпня 2020 р. справа № 300/141/20
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Микитюка Р.В.,
за участю секретаря судового засідання Костюк О.С.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - Гавриленка В.Г.,
представника відповідача - Луцишин І.В.
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу
за позовом: ОСОБА_1
до відповідача: Івано-Франківської обласної державної адміністрації
про визнання протиправними та скасування висновку, наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_1 ), 24.01.2020 звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської обласної державної адміністрації (надалі також відповідач, Івано-Франківська ОДА) про визнання протиправними та скасування висновку, наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.01.2020 року дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви (т.1, а.с.52-53).
07.02.2020 року позивачем на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху від 29.01.2020 подано заяву про усунення недоліків позовної заяви від 07.02.2020, а також повідомлено, що зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки усунуто, відтак ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 відкрито загальне позовне провадження в даній справі та призначено підготовче судове засідання на 10.03.2020 о 10:00 (т.1, а.с. 57-58).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи (т. 1, а.с.1-2).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позов, який разом із відповідними доказами надійшли на адресу суду 04.03.2020 (т. 1, а.с.73-103). Відповідач у відзиві не погоджується із позовними вимогами ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування висновку, наказу, поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди від 24.01.2020 та вважає їх необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. У задоволенні позову просить відмовити.
12.03.2020 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив (т.1, а.с. 113-117). У даній відповіді на відзив позивач спростовує заперечення, які містяться у відзиві на позов відповідача та просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
30.03.2020 представником відповідача через канцелярію суду подано заперечення на відповідь на відзив. У даному запереченні на відповідь на відзив представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі (т.1, а.с. 118-123).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті (т. 2, а.с. 167-168).
У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав викладених у адміністративному позові, відповіді на відзив та письмових поясненнях. Просили суд позов задовольнити повністю.
Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечила, з підстав зазначених у відзиві на позов, запереченнях на відповідь на відзив і додаткових поясненнях, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, а також представника відповідача, відзиву на позов, відповіді на відзив, додаткових письмових пояснень, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 розпорядженням Івано-Франківської ОДА від 01.07.2015 №312-к був призначений на посаду завідувача сектору мобілізаційної роботи апарату обласної державної адміністрації в порядку переведення відповідно до ст. 27 ЗУ "Про державну службу".
ОСОБА_1 , 11.04.1995 року прийняв присягу державного службовця, що підтверджується копією трудової книжки, яка міститься у матеріалах справи, а тому на позивача поширюється дія Закону України "Про державну службу" (т.1, а.с. 28-50).
03.12.2019 керівником апарату Івано-Франківської обласної державної адміністрації (надалі - керівник апарату облдержадміністрації), складено висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця ОСОБА_1 , який містить негативну оцінку (т.1, а.с. 18).
За кожне із завдань керівником апарату облдержадміністрації було виставлено такі бали:
- 3 бали за завдання 1 "забезпечення та організація роботи щодо стану мобілізаційної підготовки та рівня мобілізаційної готовності місцевих державних адміністрацій що належать до сфери їх управління або залучаються ними до виконання мобілізаційних завдань (замовлень)";
- 2 бали за завдання 2 "проведення заходів щодо організації підготовки посадових осіб штабів зони та районів територіальної оборони в зоні територіальної оборони №5";
- 2 бали за завдання 3 "підтримання захищених пунктів управління обласної державної адміністрації засобів зв`язку та технічних засобів в готовності до роботи в умовах особливого періоду";
- 1 бал за завдання 4 "підготовка до переведення місцевих державних органів та органів місцевого самоврядування до роботи в разі введення в державі воєнного стану та проведення мобілізації".
Середній бал за результатами оцінювання становив 2 бали, чому відповідає виключно оцінка "негативна".
Наказом керівника апарату облдержадміністрації від 05.12.2019 №162-к затверджено висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця ОСОБА_1 (т.1, а.с. 17).
Із висновком щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця позивач був ознайомлений під розпис 26.12.2019 де висловив зауваження щодо оцінювання результатів його службової діяльності (т.1, а.с. 18).
Не погоджуючись із негативною оцінкою, 26.12.2019 подав службову записку керівнику державної служби, в якій вимагав утворення комісії для оскарження висновку щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця (а.с.19).
Наказом керівника апарату облдержадміністрації від 26.12.019 №167-к про звільнення ОСОБА_1 " позивача звільнено з посади завідувача сектору мобілізаційної роботи апарату облдержадміністрації на підставі п.3, ч.1, ст. 87 ЗУ "Про державну службу" у зв`язку з отриманням негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності (т.1, а.с. 21-22).
08.01.2020 позивач звернувся до Управління Держпраці в Івано-Франківській області із скаргою про невиплату при звільненні заробітної плати та про компенсування втрати її частини у зв`язку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги (т.1, а.с.23).
10.01.2020 позивач звернувся до Міжрегіонального управління Національного егенства України з питань державної служби у Чернівецькій, Івано-Франківській та Тернопільській областях із скаргою, у якій просив провести службове розслідування щодо умисного зловживання службовим становищем керівника апарату Івано-Франківської облдержадміністрації (т.1, а.с.24-26).
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначається Законом України "Про державну службу" за №889-VІІІ від 10.12.2015 (надалі по тексту також Закон №889-VІІІ).
За змістом частини 1 статті 3 Закону №889-VІІІ цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.
Пунктами 2, 7 частини 1 статті 1 Закону №889-VІІІ державна служба визначена як публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема, щодо забезпечення виконання законів та інших нормативно-правових актів та реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.
Відповідно до частин 2 і 3 статті 5 Закону №889-VІІІ відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.
Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що посадові особи суб`єктів владних повноважень зобов`язані діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Такі положення Конституції України кореспондовані в пункти 1, 2 частини 1 статті 4 Закону №889-VІІІ, за змістом яких державна служба здійснюється з дотриманням принципів, зокрема, верховенства права - забезпечення пріоритету прав і свобод людини і громадянина відповідно до Конституції України, що визначають зміст та спрямованість діяльності державного службовця під час виконання завдань і функцій держави; а також принципу законності - обов`язок державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 2 Закону №889-VІІІ посада державної служби є визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.
Керівник державної служби в державному органі (надалі по тексту також керівник державної служби) - це посадова особа, яка займає вищу посаду державної служби в державному органі, до посадових обов`язків якої належить здійснення повноважень з питань державної служби та організації роботи інших працівників у цьому органі (пункт 4 частини 1 статті 2 Закону №889-VІІІ).
Частиною 1 статті 7 Закону №889-VІІІ визначено, що державний службовець, серед іншого, має право на чітке визначення посадових обов`язків.
Державні службовці відповідно до частини 2 статі 7 Закону №889-VІІІ також реалізують інші права, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.
Згідно пунктів 6, 7, 8 частини 1 статті 8 Закону №889-VІІІ державний службовець, поряд з іншим, зобов`язаний забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.
Абзацом 15 частини 1 статті 8 Закону №889-VІІІ визначено, що державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).
Державний службовець під час виконання посадових обов`язків діє у межах повноважень, визначених законом, і підпорядковується своєму безпосередньому керівнику або особі, яка виконує його обов`язки (частина 1 статті 9 Закону №889-VІІІ).
Поряд з вказаним пунктом 8 частини 2 статті 17 Закону №889-VІІІ визначено, що керівник державної служби також здійснює контроль за дотриманням виконавської та службової дисципліни в державному органі.
Разом з тим, згідно частини 1 статті 63 Закону №889-VІІІ керівник державної служби несе відповідальність за неналежний рівень службової дисципліни і здійснює повноваження щодо притягнення державних службовців до дисциплінарної відповідальності.
З метою забезпечення належного рівня службової дисципліни керівник державної служби зобов`язаний, серед іншого, здійснювати контроль за виконанням державними службовцями посадових обов`язків (частини 2 статті 63 Закону №889-VІІІ).
За змістом частини 1 статті 64 Закону №889-VІІІ за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Як визначено частиною 1 статті 65 Закону №889-VІІІ підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень в розумінні пункту 5 частини 2 статті 65 Закону №889-VІІІ є одним із дисциплінарних проступків.
Вирішуючи питання (досліджуючи доводи) про невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків посадовою особою державної служби слід в першу чергу виходити із того, що такі обов`язки, їх зміст і обсяг повинні бути визначений Законом, підзаконно-нормативним чи іншим відомчим актом.
Що стосується тверджень позивача про виконання ним завдань своєчасно, самостійно та в повному обсязі, суд зазначає наступне.
У відповідності до пунктів 10, 11 Типового порядку проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2017 №640 (у редакції, що діяла на час спірних правовідносин, надалі Порядок оцінювання), завдання і ключові показники повинні відображати кінцевий результат, на досягнення якого спрямовано службову діяльність державних службовців, вимірюватися в кількісному та/або якісному вираженні. Завдання і ключові показники для державного службовця на наступний рік визначаються у грудні року, що передує звітному. Керуючись Порядком оцінювання та Законом України "Про державну службу", враховуючи посадову інструкцію завідувача сектору мобілізаційної роботи апарату облдержадміністрації, позивачу затверджено завдання, ключові показники результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В" на 2019 рік (надалі - Завдання).
Відтак, враховуючи положення Порядку оцінювання, згідно якого державний службовець бере участь у визначенні своїх завдань і ключових показників, а також у їх періодичному перегляді, посадову інструкцію та положення про сектор мобілізаційної роботи апарату, завідувачем сектору мобілізаційної роботи апарату облдержадміністрації разом з керівництвом державної служби було підготовлено 5 завдань, а саме:
- організація планування і проведення заходів з мобілізаційної підготовки та мобілізації місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, що належать до сфери їх управління або залучаються ними до виконання мобілізаційних завдань (замовлень);
- організація роботи, пов`язана з визначенням можливості задоволення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань, національної економіки та забезпечення життєдіяльності населення області в особливий період;
- організація роботи запасних пунктів управління облдержадміністрації в особливий період і в мирний час в умовах надзвичайного стану;
- організація роботи з бронювання військовозобов`язаних та контроль за веденням їх обліку в області, забезпечення подання відповідної звітності;
- планування і проведення заходів щодо підвищення кваліфікації працівників мобілізаційних підрозділів та спеціалістів місцевих органів державної влади, місцевого самоврядування на яких покладено обов`язки з мобілізаційної роботи, в тому числі шляхом проведення навчань. Зазначені 5 завдань було затверджено керівником апарату облдержадміністрації як керівником державної служби у апараті облдержадміністрації та з якими був ознайомлений позивач, що підтверджується проставленням його підпису (т.1, а.с.102-103).
Що стосується визначення результатів щорічного оцінювання державних службовців у 2019 році, суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 13 Порядку оцінювання визначенні результатів виконання завдань проводиться у жовтні-грудні за період з 01 січня поточного року або з дати визначення завдань і ключових показників до дати прийняття наказу (розпорядження) про визначення результатів виконання завдань.
У відповідності до п.15 для визначення результатів виконання завдань суб`єктом призначення приймається наказ (розпорядження), в якому зазначається: список державних службовців; строк визначення результатів виконання завдань; доручення, необхідні для організаційного забезпечення проведення цього етапу оцінювання (у разі потреби).
Наказом апарату облдержадміністрації від 20.11.2019 №155-к "Про визначення результатів виконання завдань державними службовцями апарату обласної державної адміністрації, які займають посади категорії державної служби "Б" і "В", у 2019 році", яким затверджено графік визначення результатів та список державних службовців (т.1, а.с. 93-94).
Згідно графіку державні службовці, які займають посади категорії "Б", до 26.11.2019 повинні були зазначити про результати своєї діяльності за 2019 рік, до 28.11.2019 подати у паперовому вигляді безпосередньому керівнику результати виконання кожного із поставлених завдань, 03.12.2019 проведення оціночних співбесід, 06.11.2019 ознайомлення державних службовців, які займають посади державної служби категорії "Б" з результатами проведеного щорічного оцінювання, про що був повідомлений позивач, як керівник структурного підрозділу апарату облдержадміністрації (т.1, а.с. 95-99).
Відповідно до п.33 Порядку оцінювання завдання і ключові показники державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", визначаються за формою згідно з додатком 8 з урахуванням стратегічних документів державного та/або регіонального рівня, річного плану роботи державного органу, завдань, функцій та обов`язків, визначених у положенні про державний орган, положенні про відповідний структурний підрозділ, посадовій інструкції.
Так, завідувачем сектору мобілізаційної роботи апарату облдержадміністрації складено результати виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії "Б" і "В" за 2019 рік, яким відзвітовано лише за 4 завдання, з 5, які не в повній мірі відповідали суті затверджених завдань.
Згідно пункту 37 Порядку оцінювання для визначення результатів виконання завдань безпосередній керівник спільно з керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності) проводить з державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії "Б" і "В", оціночну співбесіду.
Суд звертає увагу, що твердження позивача про необхідність проведення оціночної співбесіди з ним безпосередньо головою облдержадміністрації не відповідають нормам законодавства враховуючи наступне.
У відповідності до посадової інструкції завідувача сектору мобілізаційної роботи апарату обласної державної адміністрації ОСОБА_1 затвердженої керівником апарату облдержадміністрації 25.01.2018, завідувач, як керівник структурного підрозділу апарату облдержадміністрації підпорядковується керівнику апарату облдержадміністрації. Зазначене у свою чергу кореспондується зі ст. 17 Закону України "Про державну службу", згідно з якою повноваження керівника державної служби здійснює у місцевих державних адміністраціях керівник апарату в апараті місцевої державної адміністрації та її структурних підрозділах (крім структурних підрозділів зі статусом юридичних осіб публічного права). Крім цього, відповідно до положення про сектор мобілізаційної роботи апарату Івано-Франківської ОДА, затвердженого розпорядженням облдержадміністрації від 02.07.2018 №237-к, сектор мобілізаційної роботи є структурним підрозділом апарату облдержадміністрації. Сектор очолює завідувач, який призначається на посаду і звільняється з посади керівником апарату облдержадміністрації відповідно до Закону України "Про державну службу" (т.1, а.с. 82-92).
Відтак, саме керівник апарату обласної державної адміністрації вправі проводити щорічне оцінювання результатів службової діяльності державного службовця апарату обласної державної адміністрації.
Керівником апарату облдержадміністрації як керівником державної служби у апараті облдержадміністрації, керуючись чинним на час виникнення спірних правовідносин Порядком оцінювання та Законом України "Про державну службу" було проведено оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В".
Згідно частини 2 ст. 44 Закону України "Про державну службу" оцінювання результатів службової діяльності проводиться на підставі показників результативності, ефективності та якості, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції, виконання індивідуальної програми професійного розвитку, а також показників, визначених у контракті про проходження державної служби (у разі укладення).
У відповідності до графіку проведення щорічного оцінювання державних службовців апарату облдержадміністрації, було визначено результати службової діяльності завідувача сектору мобілізаційної роботи апарату облдержадміністрації.
Крім того, суд зауважує, що керівником апарату облдержадміністрації у 2018 році також проводилось щорічне оцінювання результатів службової діяльності державного службовця апарату обласної державної адміністрації ОСОБА_1 яке позивачем не ставилось під сумнів.
Суд зазначає, що у період моніторингу виконання завдань державними службовцями, у апараті облдержадміністрації проводилась перевірка представниками Генерального штабу Збройних Сил України.
З цього приводу суд зазначає, що згідно пункту 53 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою КМУ від 07.12.2016 №921 визначено, що місцеві державні адміністрації зобов`язані видавати щороку до 1 лютого розпорядження голів обласних, районних держадміністрацій, міських голів міст обласного значення про стан військового обліку на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць за минулий рік та завдання на наступний рік на підставі інформації обласних, районних (міських) військових комісаріатів про стан військового обліку за минулий рік та пропозицій щодо його поліпшення в наступному році, результатів аналізу звітних даних, проведених заходів та перевірок стану військового обліку на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць за минулий рік, пропозицій щодо проведення перевірок стану військового обліку та звірок облікових даних на наступний рік.
Розпорядженням голів облдержадміністрацій визначаються завдання щодо методичного забезпечення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та підвищення кваліфікації посадових осіб, забезпечення функціонування системи військового обліку призовників і військовозобов`язаних на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці та затверджуються плани проведення перевірок стану військового обліку. Зазначені розпорядження надсилаються щороку до 10 лютого до оперативних командувань відповідно до військово-адміністративного поділу території України, доводяться до відома райдержадміністрацій, виконавчих органів міських рад міст обласного значення та обласних військових комісаріатів.
У відповідності до пункту 51 зазначеного Порядку, Міноборони через Генеральний штаб Збройних Сил з метою забезпечення функціонування системи військового обліку на підставі результатів аналізу звітних даних, проведених заходів та перевірок стану військового обліку розробляє та подає щороку до 1 березня Кабінету Міністрів Україну інформацію про стан військового обліку за минулий рік разом із планом перевірки стану військового обліку в державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях.
Пунктом 74 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №921 від 07.12.2016 визначено, що Генеральний штаб Збройних Сил проводить перевірку стану військового обліку в державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, що провадять діяльність на території України (Крім СБУ). За результатами перевірки складаються акти, які в чотирнядцятиденний строк після її закінчення надсилаються керівникам державних органів, підприємств, установ та організацій та органам військового управління для реагування і вжиття заходів згідно із законодавством.
Представником ГУ ЗСУ, полковником ОСОБА_2 було здійснено перевірку стану військового обліку в обласній державній адміністрації, результати якої оформлені відповідно до додатку 7 (Журналі обліку результатів перевірок стану військового обліку призовників і військовозобов`язаних та звіряння їх облікових даних з даними районних (міських) військових комісаріатів), де зазначено про виявлені недоліки (т.1, а.с. 100-101).
Суд звертає увагу, що саме Генеральний штаб Збройних Сил України є головним військовим органом з планування оборони держави, координації та контролю за виконанням завдань у сфері оборони органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та іншими складовими сил оборони (п.1 Положення про Генеральний штаб Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 30.01.2019 №23/2019). Генеральний штаб відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, координує і контролює виконання завдань у сфері оборони складовими сил оборони, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування в межах, визначених законодавством України.
Таким чином, саме Генеральний штаб Збройних Сил України уповноважений на здійснення перевірок дотримання вимог організації і ведення військового обліку у відповідній установі, в свою чергу юридичний департамент облдержадміністрації є її структурним підрозділом, завданнями якого не є вивчення діяльності та здійснення перевірок представниками ГУ ЗСУ.
У роботі сектору мобілізаційної роботи апарату облдержадміністрації були виявлені наступні недоліки: розпорядження облдержадміністрації від 18.01.2019 №16 "Про організацію забезпечення військового обліку в області та завдання на 2019 рік" головним відповідальним виконавцем та розробником якого був позивач, складено з порушеннями нормативно-правових актів у цій сфері; звіти з бронювання з деяких підпорядкованих структур відсутні, що вказує на виконання не в повному обсязі завдання №4 з Завдань, ключових показників результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В" на 2019 рік; узагальнений звіт складений з порушеннями Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою КМУ від 07.12.2016 №921. Зазначене свідчить про невиконання в повному обсязі завдань позивачем у 2019 році.
У свою чергу позивач звертає увагу, що ним були виконані завдання вчасно, в повному обсязі, що не відповідає дійсності.
Необґрунтованими є посилання позивача на вивчення законодавства, так як організація проведення щорічного оцінювання регулюється спеціальним законодавством у цій сфері, а саме Законом України "Про державну службу" та Типовим порядком проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №640 від 23.08.2017.
Суд не погоджується з твердженнями представника відповідача про те, що позивачу скасовано доступ до державної таємниці до моменту звільнення позивача із займаної посади, оскільки згідно інформації завідувача сектору режимно-секретної роботи апарату облдержадміністрації, ОСОБА_1 було припинено доступ до секретної інформації 27.12.2019, тобто після його звільнення з посади (т.2, а.с.155).
Однак, суд звертає увагу на те, що у відповідності до пункту 39 Порядку оцінювання, оціночна співбесіда проводиться на основі усних пояснень державного службовця, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В", про виконання завдань і ключових показників та його письмового звіту, що подається у довільній формі (у разі подання державним службовцем). Під час оціночної співбесіди також визначаються потреби у професійному навчанні та розглядаються пропозиції щодо завдань і ключових показників на наступний період. Після проведення оціночної співбесіди безпосереднім керівником заповнюється форма щодо результатів виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії "Б" і "В", за відповідний рік згідно з додатком 8 у частині виставлення балів, визначення оцінки та їх обґрунтування, а також визначення потреб у професійному навчанні. Безпосередній керівник спільно з керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності) виставляє державному службовцю негативну, позитивну або відмінну оцінку (крім випадків, коли жодне із завдань не підлягає оцінюванню) з її обґрунтуванням на основі розрахунку середнього бала за виконання кожного визначеного завдання (з урахуванням досягнення ключових показників) за критеріями визначення балів згідно з додатком 4.
03.12.2019 позивач прибув до керівника апарату облдержадміністрації для проведення оціночної співбесіди. Керівником апарату облдержадміністрації було озвучено бачення стосовно виконання завдань державним службовцем у 2019 році.
З 04.12.2019 по 25.12.2019 позивач був відсутній на робочому місці, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатністю.
26.12.2019 позивача було ознайомлено з результатами щорічного оцінювання результатів службової діяльності за 2019 рік, а саме негативною оцінкою.
Отже, керівником апарату облдержадміністрації, у відповідності до вимог Порядку оцінювання та Закону України "Про державну службу" було оцінено службову діяльність позивача.
Згідно з частиною 6 статті 44 Закону України "Про державну службу", у якій зазначено, що у разі отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється із служби відповідно до пункту 3 частини 1 статті 87 цього Закону та з ним розривається контракт про проходження державної служби (у разі укладення), завідувача сектору мобілізаційної роботи апарату обласної державної адміністрації ОСОБА_1 , у зв`язку з отриманням негативної оцінки за результатами службової діяльності, наказом апарату обласної державної адміністрації №167-к від 26.12.2019 звільнено з державної служби.
Суд також звертає звертає увагу на те, що позивач 26.12.2019 звертався до керівника апарату облдержадміністрації із службовою запискою про утворення комісії для оскарження висновку щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця (т.2, а.с.149-150).
Керівником апарату обласної державної адміністрації видано наказ №269-к від 26.12.2019 "Про комісію апарату облдержадміністрації для перевірки фактів, викладених у службовій записці ОСОБА_1 , у яку увійшли: начальник відділу роботи із зверненнями громадян апарату обласної державної адміністрації ОСОБА_3 , завідувача сектору внутрішнього аудиту обласної державної адміністрації ОСОБА_4 , заступника начальника відділу контролю апарату обласної державної адміністрації Михайлова О.М., завідувач сектору оборонної роботи апарату обласної державної адміністрації Семанів М.М., начальник відділу інформаційно-комп`ютерного забезпечення апарату облдержадміністрації, голова профкому обласної державної адміністрації Фіняк І.Я. (т.2, а.с. 147-148, 156-157).
Окрім того, як зазначалося судом вище, позивач щодо свого звільнення звертався із скаргами до Управління Держпраці в Івано-Франківській області та до Міжрегіонального управління Національного егенства України з питань державної служби у Чернівецькій, Івано-Франківській та Тернопільській областях.
Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області на звернення позивача надано відповідь оформлену листом від 07.02.2020 за вих. №16-07/15-10/1075, в якому зокрема зазначено, що під час проведення позапланового заходу контролю у формі інспекційного відвідування встановлено, що в порушення вимог частини першої статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні позивача з посади завідувача сектору мобілізаційної роботи апарату Івано-Франківської обласної державної адміністрації виплату всіх сум, що належать йому від установи не в день звільнення 26.12.2019, а 11.01.2020.
Крім того, встановлено, що при звільненні позивачу нараховано і виплачено компенсацію за невикористані ним дні щорічної відпустки, а також середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. На вимоги позивача надані довідки про роботу в Івано-Франківській ОДА із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади і розміру заробітної плати за вказані ним періоди. За результатами проведеного позапланового заходу контролю у формі інспекційного відвідування складено акт, керівнику апарату Івано-Франківської ОДА внесено припис на усунення виявлених порушень, який знаходиться на контролі в Управлінні Держпраці в Івано-Франківській області.
При цьому роз`яснили, що механізм поновлення порушених трудових прав працівників визначений главою XV Кодексу законів про працю України. Ця функція здійснюється комісіями по трудових спорах і судами (т.1, а.с.180-181).
Міжрегіональним управлінням Національного егенства України з питань державної служби у Чернівецькій, Івано-Франківській та Тернопільській областях на скаргу позивача надано відповідь оформлену листом від 22.01.2020 за вих. №4/10-1005-20, в якій зокрема зазначено, що оцінювання результатів службової діяльності регулюється статтею 4 Закону України 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон). Відповідно до частин шостої та сьомої статті 44 Закону, у разі отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється із служби відповідно до пункту 3 частини 1 статті 87 цього Закону.
Висновок, що містить негативну оцінку за результатами оцінювання службової діяльності, може бути оскаржений державним службовцем в порядку, визначеному статтею 11 цього Закону. Відповідно до статті 11 Закону, у разі порушення наданих цим Законом прав або виникнення перешкод у реалізації таких прав державний службовець у місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен буд дізнатися про це, може подати керівнику державної служби скаргу із зазначенням фактів порушення його прав або перешкод у їх реалізації.
У разі неотримання в установлений частиною третьою цієї статті строк обґрунтованої відповіді на скаргу або незгоди з відповіддю керівника державної служби державний службовець може звернутися із відповідною скаргою до суду.
Також зазначено, що 25.09.2019 набув чинності Закон України від 19.09.2019 №117-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади", яким внесено зміни до Закону, зокрема виключено пункт 10 частини третьої статті 13 Закону, який визначав повноваження НАДС щодо перевірок, та частину сьому статті Закону, яка передбачала ініціювання та проведення службового розслідування за фактом подання скарги державного службовця (т.1, а.с.182-183).
Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини 2 статті 76 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2. ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відповідач Івано-Франківська обласна державна адміністрація діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а позовні вимоги позивача про визнання протиправними та скасування висновку, наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Микитюк Р.В.

Рішення складене в повному обсязі 04 вересня 2020 р.