Справа № 440/4339/20
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2020-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4339/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними бездіяльності, відмови, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

12 серпня 2020 року ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області (далі-відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області) про визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Полтавській області щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком; визнання протиправною відмови ГУ ПФУ в Полтавській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області розглянути подану 28.05.2020 заяву про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з прийняттям відповідного рішення відповідно до вимог Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком та інші пенсійні надбавки відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 28.05.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 травня 2020 року позивач через представника за нотаріально посвідченою довіреністю звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком із доданим пакетом документів, однак 03.06.2020 відповідачем прийнято рішення № 697 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю документів, які засвідчують місце проживання (реєстрації) особи на території України та невідповідністю наданих документів Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1. Вказував, що виходячи із норм чинного законодавства особа має право на отримання заробленої та призначеної пенсії незалежно від місця її проживання. Заборона обмежувати чи позбавляти можливості реалізації громадянами України їх конституційного права на соціальне забезпечення у зв`язку з дійсним місцем проживання особи кореспондується із правовою позицією Європейського Суду з прав людини , викладеною у п. 52 рішення у справі № 10441/06 «Пічкур проти України» від 07.02.2014, а також висновками Конституційного Суду України у рішенні № 25-рп/2009 від 07.10.2009. За таких обставин вважає, що як громадянин України, незалежно від його проживання у Республіці Австрія, вправі користуватися усіма конституційними правами, в тому числі і на пенсійне забезпечення, а тому відповідач зобов`язаний призначити, нарахувати та виплачувати йому пенсію за віком. Звертав увагу також на те, що відповідачем у рішенні № 697 від 03.06.2020 не зазначено, в чому конкретно полягає невідповідність поданих документів Порядку № 22-1, при цьому наголошував, що документи прийнято 28.05.2020 без зауважень, про необхідність подання додаткових документів позивача письмово не повідомлено.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

01.09.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с. 79 - 86/, у якому представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Вказував, що для призначення пенсії особа має бути громадянином України, а також подати документ, що підтверджує її місце проживання (реєстрації), оскільки за приписами пункт 1.1. Порядку № 22-1 повинна звернутися до управління ПФУ саме за місцем свого проживання. Вважає, що при прийнятті рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зауважував також, що питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією ГУ ПФУ в Полтавській області і суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції іншого органу державної влади.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з правом постійного проживання в Республіці Австрії, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 /а.с. 12-13/.

25 травня 2020 року представник ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_2 звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком /а.с. 101/. До заяви додано нотаріально посвідчені копії трудової книжки НОМЕР_2 /а.с. 93 - 96/, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера /а.с. 97/, паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 /а.с. 98 - 99/, диплому НОМЕР_3 /а.с. 111/; довіреність /а.с. 92/, засвідчені копії наказів від 01.01.2009 № 1012-к, від 29.09.2006 № 5-ЛС, від 29.09.2006 № 4-ЛС, від 30.12.2005 № 129п, від 29.12.2005 № 128п, від 01.02.1997 № 672л, від 28.02.1995 № 12к, від 01.08.1994 № 18к щодо прийняття та звільнення ОСОБА_1 на підприємствах /а.с. 103 - 106/; архівні довідки № 469 - 471 від 18.05.2020, видані Архівним відділом Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, щодо нарахованої ОСОБА_1 заробітної плати за 1991 - 1994 рр., 1995 - 1998 рр., 1999 - 2000 рр. /а.с. 107 - 109/, довідку про заробітну плату № 401 від 14.05.2020, видану Зовнішньоторговим підприємством «МАГ» /а.с. 110/.

Заяву та наведений перелік доданих до неї документів прийнято ГУ ПФУ в Полтавській області 28.05.2020 та зареєстровано за № 1492, про що свідчить розписка-повідомлення, яка підписана відповідальним працівником ГУ ПФУ в Полтавській області /а.с. 101, зворотній бік/.

03 червня 2020 року ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення № 697 , яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком за нормами Закону № 1058, згідно поданої 28.05.2020 заяви у зв`язку з відсутністю документів, які засвідчують місце проживання (реєстрації) особи на території України та невідповідністю наданих документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058 /а.с. 100/.

Зазначене рішення отримано представником ОСОБА_1 08.07.2020, що підтверджено підписом останнього на примірнику рішення.

Позивач, не погодившись із бездіяльністю ГУ ПФУ в Полтавській області щодо призначення йому пенсії за віком та відмовою у призначенні такої пенсії, звернувся до суду із цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За змістом статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

При цьому згідно зі статтею 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Частиною 3 статті 25 Конституції України визначено, що Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV).

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із частиною 1 статті 27 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії визначено статтею 44 Закону № 1058-IV.

Відповідно до частини 1 статті 44 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

В силу положень частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджено постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (надалі - Порядок № 22-1).

За змістом пунктів 1.1., 1.2. Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.

Відповідно до п. 1.6. Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Згідно із п. 1.7. Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів.

Із пункту 2.1. Порядку № 22-1 вбачається, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, як:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 1).

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

5) документи, які засвідчують особливий статус особи:

6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Згідно із пунктом 2.9. Порядку № 22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Пунктом 2.22. Порядку № 22-1 передбачено, що за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або документ відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 2.23. Порядку № 22-1 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

За змістом пункту 4.2. Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

В силу вимог пункту 4.3. Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно із пунктом 4.7. Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Системний аналіз норм чинного законодавства України дає підстави для висновку, що громадянин України, який досяг віку, визначеного статтею 27 Закону № 1058-IV, за наявності необхідного стажу, має право на отримання пенсії за віком. Вказане право реалізується шляхом звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії, до якої додаються документи, передбачені Порядком № 22-1. При цьому достатність документів встановлюється під час прийняття заяви органом Пенсійного фонду. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів у десятиденний термін з дня надходження заяви.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , який є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 28.05.2020, тобто після досягнення 61 року, через представника за нотаріально посвідченою довіреністю, до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком. Заяву про призначення пенсії із документами прийнято відповідальним працівником ГУ ПФУ в Полтавській області 28.05.2020 без будь-яких зауважень до оформлення та переліку. Доказів письмового повідомлення заявника про те, які документи необхідно подати додатково, відповідачем не надано, відповідні записи також відсутні в заяві про призначення пенсії.

Водночас рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області № 697 від 03.06.2020 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю документів, які засвідчують місце проживання (реєстрації) особи на території України та невідповідністю наданих документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058.

У рішенні зазначено, що аналіз наданих 28.05.2020 уповноваженим представником ОСОБА_1 документів для призначення йому пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону 1058 на підставі заяви від 28.05.2020, а саме: копії закордонного паспорта НОМЕР_1 , виданого 10.03.2017; копії трудової книжки; копії наказів на прийняття та звільнення: копії диплому НОМЕР_3 показав, що паспорт громадянина України з реєстрацією на території України відсутній; довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації) про реєстрацію, фактичне проживання на дату подання заяви відсутні.

Таким чином єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії за віком позивачу фактично послугувала відсутність документів, які засвідчують місце проживання (реєстрації) особи на території України. Посилання у рішенні на невідповідність наданих документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058 є необґрунтованими та не беруться судом до уваги з огляду на те, що не визначено які документи і яким вимогам законодавства не відповідали.

Суд враховує, що частиною 1 статті 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу вимог частини 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 № 1382-IV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

У п. 3.3. рішення від 07.10.2009 № 1-32/2009 Конституційний Суд України зазначив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Отже, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, із збереженням усіх конституційних прав.

Відповідний висновок відповідає висновку Верховного Суду у постанові від 13.06.2019 у справі 204/1134/17 (2а/204/91/17).

Виходячи з наведених законодавчих норм позивач, маючи постійне проживання в Австрії, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція Україні та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Як зазначено вище, відповідно до пунктів 2.9., 2.22. Порядку №22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 5 Закону України від 18 січня 2001 року № 2235-III "Про громадянство України" документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; тимчасове посвідчення громадянина України; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну.

Згідно із частиною 1 статті 22 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20 листопада 2012 року № 5492-VI паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на яку він оформлений, і дає право цій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Отже, беручи до уваги те, що до заяви про призначення пенсії за віком представником позивача була надана копія паспорта громадянина України для виїзду за кордон, яким посвідчено особу позивача, дату його народження, а також те, що виходячи із правової та соціальної природи пенсійного забезпечення право громадянина на призначення йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, суд дійшов висновку про безпідставність відмови відповідача у реалізації конституційного права позивача на пенсійне забезпечення з підстав ненадання документа, що підтверджує місце проживання (реєстрації) позивача на території України.

Суд акцентує увагу на тому, що у справі «Пічкур проти України» (Заява № 10441/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що якщо у договірній державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, зумовлені або не обумовлені попередньою сплатою внесків, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, для осіб, що відповідають вимогам такого законодавства (пункт 41).

Таким чином право на пенсію в Україні підпадає під сферу дії статті 1 Протоколу першого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки за чинним законодавством України особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках системи пенсійного забезпечення в Україні та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити в отриманні пенсії доти, доки право на пенсію передбачено чинним законодавством України.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01.10.2019 у справі №804/3646/18.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що особа для призначення пенсії обов`язково має подати документ, що підтверджує її місце проживання (реєстрації), оскільки за приписами пункт 1.1. Порядку № 22-1 повинна звернутися до управління ПФУ саме за місцем свого проживання. Суд зазначає, що процедурні моменти звернення до органу Пенсійного фонду не можуть бути перешкодою для реалізації громадянином України права на пенсійне забезпечення. Крім того, у довіреності позивача, поданій із заявою про призначення пенсії, було зазначено відомості про зареєстроване місце проживання позивача в Україні - АДРЕСА_1 , відтак призначення пенсії позивачу належало до повноважень ГУ ПФУ в Полтавській області.

Суд враховує, що у позовній заяві позивач просить визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Полтавській області щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, а також визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Полтавській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Суд зауважує, що дії щодо відмови у призначенні пенсії набули юридичної форми у вигляді рішення № 697 від 03.06.2020, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії. Саме зазначене рішення тягне юридичні наслідки для позивача, порушуючи його право на пенсійне забезпечення. З огляду на те, що суб`єктом владних повноважень прийнято рішення у спірних правовідносинах, відсутні підстави для визнання факту бездіяльності щодо не призначення пенсії.

Рішення ГУ ПФУ в Полтавській області № 697 від 03.06.2020, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, не ґрунтується на вимогах законодавства, є безпідставним, прийнятим без урахування усіх обставин, які мали значення для його прийняття.

За наведених обставин суд, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, відмови, та обравши належний та ефективний спосіб захисту, визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Полтавській області № 697 від 03.06.2020, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Відносно позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області розглянути подану 28.05.2020 заяву про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з прийняттям відповідного рішення відповідно до вимог Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком та інші пенсійні надбавки відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 28.05.2020, суд виходить з наступного.

Відповідач у відзиві на позовну заяву стверджував, що питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією ГУ ПФУ в Полтавській області і суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції іншого органу державної влади. Суд відхиляє зазначені доводи.

Суд зазначає, що на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Суд бере до уваги, що заяву про призначення пенсії із документами, подану представником позивача прийнято відповідачем 28.05.2020 без зауважень щодо переліку та оформлення документів та письмових пропозицій щодо подання додаткових документів. Із змісту рішення ГУ ПФУ в Полтавській області № 697 від 03.06.2020 вбачається, що відповідачем здійснено аналіз поданих документів та встановлено єдину причину для відмови у призначенні пенсії - відсутність документів, що засвідчують місце проживання (реєстрації) особи на території України. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про протиправність відмови відповідача із наведеної підстави, єдиним правомірним варіантом поведінки суб`єкта владних повноважень у вказаних правовідносинах є призначення пенсії позивачеві.

Суд також звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15.

За таких обставин з метою ефективного відновлення порушеного права ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне частково задовольнити його позовні вимоги про зобов`язання вчинити дії, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV з 28 травня 2020 року.

Позовні вимоги про зобов`язання відповідача розглянути подану 28.05.2020 заяву про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з прийняттям відповідного рішення відповідно до вимог Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не підлягають задоволенню, з огляду на те, що не є ефективним способом відновлення порушеного права позивача.

Також суд зауважує, що нарахування та виплата пенсії, з урахуванням відповідних надбавок, здійснюється після призначення пенсії. Зважаючи на те, що матеріали справи не дають підстави вважати, що орган Пенсійного фонду буде ухилятися від нарахування та виплати пенсії позивачеві після її призначення, позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплачувати пенсію за віком та інші пенсійні надбавки є передчасними та задоволенню не підлягають.

Отже, адміністративний позов належить задовольнити частково.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Судом встановлено, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією № 1848843 від 05.08.2020 /а.с. 53/.

Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, однак беручи до уваги те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд вважає за можливе покласти на відповідача судові витрати повністю.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про визнання протиправними бездіяльності, відмови, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 03 червня 2020 року № 697, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV з 28 травня 2020 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.В. Довгопол