Справа № 640/14927/19
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2020 року м. Київ № 640/14927/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., за участі секретаря судового засідання Алчієвої І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Державна продовольча-зернова

Корпорація України»

до Офісу великих платників податків Державної податкової служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

від 16.04.2019р. № , №

за участю представників сторін:

від позивача: Харко Д.М.

від відповідача: Труфанова В.О.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Державна продовольча-зернова Корпорація України» звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - Відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.04.2019р. № , № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2019р. відкрито загальне провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в підготовче засідання.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем вимог чинного податкового законодавства України при прийнятті оскаржуваних рішень. Так, позивач зазначив, що проведене за результатами перевірки зменшення податкового кредиту ґрунтується виключно на порушеннях податкового та іншого законодавства, допущених іншими платниками податків, а не безпосередньо позивачем. Акт перевірки не містить доказів відсутності руху активів в процесі провадження позивачем господарської діяльності, що суперечить вимогам Податкового кодексу України та інших норм законодавства, акт перевірки не містить належних та допустимих доказів вчинення платником податків порушень, а прийняті на їх підставі податкові повідомлення-рішення є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідач надав до суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких вказав про законність та обґрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, зазначив, що вони винесені на підставі та у відповідності до норм чинного податкового законодавства за результатами перевірки позивача, просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що податкові зобов`язання, донараховані позивачеві за результатом дослідження первинних документів та бухгалтерського обліку позивача, а позовні вимоги вважає необґрунтованими та безпідставними.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.11.2019р. закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 14.07.2020 здійснено заміну відповідача його правонаступником, а саме: Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-г, код ЄДР: 39440996) замінено на Офіс великих платників податків Державної податкової служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г; ).

13.08.2020 представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в позовній заяві та наданих письмових поясненнях.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у письмових запереченнях на адміністративний позов, та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши обставини справи та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби відповідно до наказу від 19.02.2019 № 396, направлень на перевірку від 21.02.2019 № 157 та від 22.02.2019 № 158 та на підставі п. п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (далі - ПК України) проведено документальну позапланову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» по декларації за грудень 2018 року (реєстраційний номер від 18.01.2019) з урахуванням уточнюючих розрахунків з метою перевірки відповідності формування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис грн.

За результатами перевірки був складений Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 22.03.2019 № 962/28-10-41-01/37243279 (надалі - Акт перевірки), яким встановлено наступні порушення:

- п. п. 187.1 ст. 187, п. 198.6 ст. 198, п. 200.4 ст. 200 ПК України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 4 269, 66 грн, яка підлягає зменшенню (п. 4.1. Висновків Акту перевірки);

- абз. 7 п. 198.6 ст. 198 ПК України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 448, 83 грн, яка підлягає зменшенню (п. 4.2. Висновків Акту перевірки);

- п. 198.6 ст. 198, п. 201.11 ст. 201 ПК України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 288 884, 96 грн, яка підлягає зменшенню (п. 4.3. Висновків Акту перевірки);

- п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 200.4 ст. 200 ПК України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 5 762 854,74 грн, яка підлягає зменшенню (п. 4.4. Висновків Акту перевірки);

- п. 200.4 ст. 200 ПК України, що призвело до завищення суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на суму 8 064 393, 92 грн (п. 4.5. Висновків Акту перевірки).

16 квітня 2019 року, на підставі вищевказаного Акту перевірки, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби були винесені податкові повідомлення-рішення:

1) № податкове повідомлення-рішення форми «В 1» на суму 8 064 393, 92 грн. (зменшення бюджетного відшкодування) та 4 032 196, 96 грн (штрафні санкції);

2) № податкове повідомлення-рішення форми «В 4» на суму 6 056 458,19 грн. (зменшення від`ємного значення).

На вказані податкові повідомлення-рішення позивачем було подано скаргу до ДФС України, яка рішенням від 08.07.2019р. № 31157/6/99-99-11-04-02-25 залишена без задоволення.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача від 16.04.2019р. № , № позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо змісту порушень, встановлених в ході перевірки, суд виходить з наступного.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Пунктами 201.1, 201.4 ст. 201 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товару (послуг).

Згідно п. 201.10 ст. 201 Кодексу податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.6 ст. 201 Кодексу встановлено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Виходячи із вищезазначеної норми, податкова накладна є документом, що підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару.

Таким чином, формування податкового кредиту для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість чи визначення податкового зобов`язання з податку на прибуток має бути фактично здійснене і підтверджене належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб`єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства. При цьому, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та суму бюджетного відшкодування. Водночас, наявність податкової накладної за відсутності здійснення господарської операції позбавляє покупця права на формування податкового кредиту.

Таким чином, предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції, а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту позивачем.

Судовим розглядом встановлено, що у перевіреному періоді основним видом економічної діяльності Публічного акціонерного товариства «Державна продовольча-зернова Корпорація України» за КВЕД є:

70.10 Діяльність головних управлінь (хед-офісів) (основний);

01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур;

10.61 Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості;

46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин;

46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами;

47.30 Роздрібна торгівля пальним;

52.10 Складське господарство;

68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна

Як вбачається з акту перевірки, підставою для виставлення позивачу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та збільшення позивачу суми грошових зобов`язань з податку на додану вартість стали господарські операції ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» з TOB «Альфа Промінь», TOB «Лє-Агро», TOB «Благоустрій-Сервіс», TOB «Опторгюа».

Зокрема, Офісом ВПП встановлено порушення ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України, у зв`язку із чим завищено податковий кредит за грудень 2018 року у сумі 5 762 854,74 грн., що призвело до завищення р. 21 Податкової декларації з ПДВ за грудень 2018 року «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду» на 5 762 854,74 грн. по взаємовідносинах з контрагентами:

- TOB «Альфа Промінь» () на суму 325 600,00 грн.;

- TOB «Лє-Агро» () на суму 382 594,01 грн.;

- TOB «Благоустрій-Сервіс» () на суму 1 246 614,77 грн.;

- TOB «Оптторгюа» () на суму 3 808 045,96 грн.

Також, за результатами перевірки встановлено порушення п. 200.4 ст. 200 ПК України при відображенні у додатку 3 до податкової декларації з ПДВ за грудень 2018 року «Розрахунок сум бюджетного відшкодування» суми 8 064 393,92 грн., яка відображена в акті перевірки за листопад 2018 року від 18.02.2019 № 302/28-10-41-01/37243279, що призвело до завищення суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку п. 20.2.1. Податкової декларації з ПДВ за грудень 2018 року у сумі 8 064 393,92 грн. по взаємовідносинах з контрагентами:

- TOB «Альфа Промінь» () на суму 293 728,20 грн.;

- TOB «Стен Аре» () на суму 3 447 502,72 грн.;

- TOB «ВФ «Фрос ЛТД» () на суму 4 323 163,00 грн.

Щодо ТОВ «Альфа Промінь» в акті перевірки зазначено, що проведеною перевіркою наданих ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, викладених вище фактів по TOB «Альфа Промінь», встановлено, що здійснені господарські операції не підтверджуються наданими до перевірки первинними документами, у зв`язку з відсутністю легального походження товару, необхідних трудових ресурсів у контрагента, транспортних засобів та іншого майна, яке економічно необхідне для здійснення такої діяльності, відсутністю первинних документів, які повинні супроводжувати такі операції згідно чинного законодавства. Від Міжрегіонального оперативного управління Офісу ВПП ДФС надійшла службова записка від 10.12.2018 № 74960/28-10-21-06-01, відповідно до якої було здійснено виїзд за юридичною адресою TOB «Альфа Промінь», а саме м. Київ, вул. О. Гончара, 47/49, кв. 29, та встановлено, що за даною адресою знаходиться перукарня. Жодних табличок, вивісок, наклейок із реквізитами TOB «Альфа Промінь» встановлено не було. Крім того, від ГУ ДФС у м. Києві отримано копію акту про неможливість проведення зустрічної звірки TOB «Альфа Промінь» по взаємовідносинах із ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України», у зв`язку із відсутністю платника за податковою адресою.

З огляду на викладене, за наслідками перевірки відповідачем зроблено висновок, що встановлені в ході проведення перевірки дані і факти, дозволяють зробити висновки щодо нереальності господарських операцій, а укладені між ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» та TOB «Альфа Промінь» договори не опосередковуються реальним виконанням операцій, які становлять його предмет.

Як вбачається з матеріалів справи, у період що перевірявся, позивач мав господарські відносини із TOB «Альфа Промінь».

Зокрема, між ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» (Покупець), в особі уповноваженої особи за довіреністю та TOB «Альфа Промінь» (Постачальник) укладено договір поставки від 25.10.2018 № ПОЛ 210-С (далі - Договір) та додаткові угоди до нього. Договір підписано від імені уповноважених осіб сторін, підписи скріплені печатками підприємств. Предметом вказаного договору є зерно українського походження врожаю 2018 року (далі - Товар), культура, клас, кількість та ціна Товару, місце поставки та строк зазначається в додаткових угодах до Договору, які є його невід`ємними частинами. За умовами зазначених договорів TOB «Альфа Промінь» поставило, а ПАТ «ДПЗКУ» отримало та оплатило кукурудзу 3 класу.

Відповідно до п. 4.1. Договору поставка Товару здійснюється на умовах EXW («Франко-завод») (тобто поставка товару (переоформлення зерна) відбувалась на зернових складах). Поставка Товару підтверджується та супроводжується документами, визначеними п. 4. 4. Договору.

Згідно п. 4.5. Договору право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту оформлення Зерновим складом складського документу (при поставці на несертифікованому зерновому складі - довідки Зернового складу) на ім`я Покупця, акту приймання-передачі Товару, підписаного між Сторонами та Зерновим складом та видаткової накладної. Датою переходу права власності від Постачальника до Покупця є дата підписання вищевказаних документів. Датою поставки Товару вважається дата видачі складського документу, яка має відповідати даті видаткової накладної.

Відповідно до п. 5.4. Договору Покупець сплачує грошову суму в розмірі 100% вартості Товару, протягом 3 (трьох) банківських днів з дати надання Постачальником Покупцю оригіналів документів зазначених у Договорі, документів зазначених в п. 10.3 Договору, та реєстрації Постачальником податкової накладної в ЄРПН відповідно до ст. 201.1 ПК України.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору Постачальником було здійснено поставку Товару, що підтверджується: додатковою угодою № 002КЗ від 29.10.2018 до договору № ПОЛ 210-С (кукурудза 3 класу, 400, 000 тон, загальна вартість з ПДВ 1 776 000, 00 грн), згідно якої поставка Товару здійснюється у строк до 06.11.2018. Згідно Договору Товар поставляється на умовах EXW (франко-склад) - філія ПАТ «ДПЗКУ» «Лубенський НОЗ», що знаходиться за адресою Полтавська область, Лубенський район, с. Засулля, ст. Солоницька, вул. Молодіжна, буд 137.

Отримання Товару на зберігання оформлені актом приймання-передачі: № 71 від 06.11.2018; карткою аналізу зерна: № 66 від 01.11.2018 та складською квитанцією на зерно: № 771 від 01.11.2018. На виконання умов Договору оформлено видаткову накладну № 294 від 06.11.2018. Розрахунки проведено в безготівковій формі відповідно до рахунків на оплату № 278 від 06.11.2018, та підтверджується платіжними дорученнями з відміткою банку про оплату № 1597921 від 20.11.2018, № 1599248 від 20.12.2018. Крім того, вказаний товар експортовано позивачем за зовнішньоекономічним контрактом № EXP240718-FC від 24.07.2018 до Іспанії, що підтверджується митною декларацією МД-2 № UA500100/2019/000466.

Також, матеріали справи містять копії документів (договори, видаткові накладні), які підтверджують придбання Постачальником (TOB «Альфа Промінь») у ФГ «Заграва» товару, який в подальшому був реалізований ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України».

Всі вказані вище документи були надані для перевірки, про що вказано перевіряючими в Акті перевірки. Наведені документи свідчать про фактичне придбання позивачем Товару згідно Договору.

Щодо взаємовідносин з TOB «Лє-Агро» () суд зазначає наступне.

Як зазначено в Акті, проведеною перевіркою наданих ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку по TOB «Лє-Агро» встановлено, що здійснені господарські операції не підтверджуються наданими до перевірки первинними документами, у зв`язку з відсутністю легального походження товару, необхідних трудових ресурсів у контрагента, транспортних засобів та іншого майна, яке економічно необхідне для здійснення такої діяльності, відсутністю первинних документів, які повинні супроводжувати такі операції згідно чинного законодавства. Далі в Акті перевірки наводиться інформація із наявних автоматизованих інформаційних систем ДФС України та ЄРПН стосовно постачальників TOB «Лє-Агро», а також постачальників його постачальників.

Також в Акті перевірки вказано, що за результатом проведеного дослідження руху придбання товару (кукурудза) по ланцюгу постачання, співставлення звітних документів, податкових декларацій та додатків до них. первинних документів, наданих до перевірки та іншої податкової інформації, що надійшла засобами АІС "Податковий блок" та за даними Єдиного реєстру податкових накладних не встановлено законного джерела походження товарів у грудні 2018 року, придбаних ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" у TOB «Лє-Агро» (), яке в свою чергу не є виробником сільськогосподарської продукції, а формує податковий кредит по придбанню товару «Кукурудза» від TOB «Агроактив Інвест» () та TOB «Вірджин Трейд» ().

В свою чергу підприємством TOB «Агроактив Інвест» сформовано податковий кредит від TOB «Олдворд» (), TOB «Дендідей» (), TOB «Роханфорт» () TOB «Корусант» (), TOB «Местмікс» () та TOB «Ромулан» (), які відповідно до даних досудового розслідування кримінального провадження №0002035 входять до організованого злочинного угрупування, члени якого причетні до впровадження протиправних фінансових механізмів, направлених на незаконне переведення безготівкових грошових коштів у готівку, зменшення податкового навантаження на вітчизняні суб`єкти господарської діяльності та розкрадання державних/бюджетних коштів за сприяння службових осіб ГУ ДФС у м. Києві.

Також підприємством TOB «Вірджин Трейд» є фігурантом провадження №0003589 від 09.11.2017 за ознаками кримінальних порушень, передбачених ч.3 ст. 212. ч. 2 ст. 364 та ч. 5 ст. 191 КК України, сформовано податковий кредит від TOB «БІЗНЕС БУД-Г (), яке відповідно до даних єдиного державного реєстру судових рішень по справі №756/8280/18 відсутнє за податковою адресою. Відповідно до матеріалів кримінального провадження, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 від 27.10.2017 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 205. ч. 3 ст. 212 КК України, у підприємства відсутні наймані працівники, транспортні засоби, торгівельне обладнання, складські приміщення, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємств та інших основних фондів, у тому числі орендованих. Крім того, протягом періоду діяльності вищевказаних підприємств, відсутня затратна частина на оренду офісних та складських приміщень, оплату комунальних послуг, оплату послуг телефонного зв`язку, оплату послуг за користування мережею інтернет, оплату логістичних послуг, виплату заробітної плати, у тому числі директору, придбання та інші витрати необхідні для ведення фінансово-господарської діяльності суб`єктами господарювання, характерні для реального сектору економіки. TOB «БІЗНЕС БУД-Г» () сформовано податковий кредит виключно за рахунок придбання тютюнових виробів.

В результаті перевіряючими зроблено висновок, що встановлені дані і факти, що доводять нереальність господарської операції дозволяють зробити висновки щодо складених ПАТ «ДПЗКУ» для цілей оподаткування документів, зокрема, укладені між ПАТ «ДПЗКУ» та TOB «Лє-Агро» договори не опосередковуються реальним виконанням операцій, які становлять його предмет.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» (Покупець), в особі уповноваженої особи, яка діє на підставі довіреності, та TOB «Лє-Агро» (Постачальник) укладено договір поставки від 29.11.2018 № ЧРК 0186-С (далі - Договір) та додаткові угоди до нього. Договір підписано від імені уповноважених осіб сторін, підписи скріплені печатками підприємств. Предметом вказаного договору є зерно українського походження врожаю 2018 року (надалі - Товар), культура, клас, кількість та ціна Товару, умови поставки якого зазначається в додаткових угодах до Договору, які є його невід`ємними частинами. Зокрема, за умовами зазначених договорів TOB «Лє-Агро» поставило, а ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» отримало та оплатило кукурудзу 3 класу.

Відповідно до п. 4.1. Договору поставка Товару здійснюється на умовах EXW («Франко-завод») (тобто поставка товару (переоформлення зерна) відбувалась на зернових складах). Поставка Товару підтверджується та супроводжується документами, визначеними п. 4. 4. Договору.

Згідно з п. 4.5. Договору право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту оформлення Зерновим складом складського документу (при поставці на несертифікованому зерновому складі - довідки Зернового складу) на ім`я Покупця, акту приймання-передачі Товару, підписаного між Сторонами та Зерновим складом та видаткової накладної. Датою переходу права власності від Постачальника до Покупця є дата підписання вищевказаних документів. Датою поставки Товару вважається дата видачі складського документу, яка має відповідати даті видаткової накладної.

Відповідно до п. 5.4. Договору Покупець сплачує грошову суму в розмірі 100% вартості Товару, протягом 3 (трьох) банківських днів з дати надання Постачальником Покупцю оригіналів документів зазначених у Договорі, документів зазначених в п. 10.3 Договору, та реєстрації Постачальником податкової накладної в ЄРПН відповідно до ст. 201.1 ПК України.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору Постачальником було здійснено поставку Товару, що підтверджується: додатковою угодою № 002КЗ від 06.12.2018 до договору № ЧРК № 0186-С (кукурудза 3 класу, 500 тон, загальна вартість з ПДВ 2 230 002, 00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 14.12.2018.

Згідно Договору Товар поставляється на умовах EXW (франко-склад) - філія ПАТ «ДПЗКУ» «Богданівецький комбінат хлібопродуктів», що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, с. Богданівці, вул. Привокзальна, 1.

Отримання Товару на зберігання оформлено актом приймання-передачі: від 10.12.2018; карткою аналізу зерна: № 119 від 10.12.2018; та складською квитанцією на зерно: № 762 від 10.12.2018. На виконання умов Договорів оформлено видаткову накладну № 10/12- 01/СГ від 10.12.2018. Розрахунки проведено в безготівковій формі відповідно до рахунку на оплату № 10/12-01 від 10.12.2018, та підтверджується платіжними дорученнями з відміткою банку про оплату № КЗ від 21.12.2018, № 29 від 03.01.2019.

Крім того, вказаний товар експортовано за зовнішньоекономічним контрактом № EXP240718-FC від 24.07.2018, № EXP311018-FC/1 від 31.10.2018 до Туреччини та Китаю, що підтверджується митними деклараціями МД-2 № UA500040/2019/002024 та № UA50040/2019/002247.

Також, матеріали справи містять копії документів (договори та видаткові накладні), які підтверджують придбання Постачальником TOB «Лє-Агро» у TOB «ФГ «Нубілон» Товару, який в подальшому був реалізований ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України».

Стосовно взаємовідносин ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» з TOB «Благоустрій-Сервіс» () суд зазначає наступне.

Як зазначено в Акті, проведеною перевіркою наданих ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, викладених вище фактів по TOB «Благоустрій-Сервіс», встановлено, що здійснені господарські операції не підтверджуються наданими до перевірки первинними документами, у зв`язку з відсутністю легального походження товару, необхідних трудових ресурсів у контрагента, транспортних засобів та іншого майна, яке економічно необхідне для здійснення такої діяльності, відсутністю первинних документів, які повинні супроводжувати такі операції згідно чинного законодавства. В результаті аналізу інформаційних систем та первинних документів встановлено, що протягом грудня 2018 року в адресу TOB «Благоустрій-Сервіс» було оформлено податкові накладні на постачання товару, «кукурудза» від TOB «Лотос Фінанс» (), TOB «Торговий Дім «Дік» (код ЄДРПОУ 382 723 79). Також в Акті перевірки наводиться інформація із наявних автоматизованих інформаційних систем ДФС України та ЄРПН, стосовно постачальників TOB «Благоустрій-Сервіс», а також постачальників його постачальників.

Таким чином, відповідачем зроблено висновок, що встановлені дані і факти, що доводять нереальність господарської операції дозволяють зробити наступні висновки, щодо складених ПАТ «ДПЗКУ» для цілей оподаткування документів. Укладені між ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» та TOB «Благоустрій-Сервіс» договори не опосередковуються реальним виконанням операцій, яка становлять його предмет.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» (Покупець) та TOB «Благоустрій-Сервіс» (Постачальник) укладено договори поставки від 04.12.2018 № ХРН 0092-С, від 04.12.2018 № ХРН 0093-С (далі - Договори) та додаткові угоди до них. Договори підписано від імені уповноважених осіб сторін, підписи скріплені печатками підприємств.

Предметом вказаного договорів є зерно українського походження врожаю 2018 року (далі - Товар), культура, клас, кількість та ціна Товару, місце поставки та строк зазначається в додаткових угодах до Договору, які є його невід`ємними частинами. Зокрема, за умовами зазначених договорів TOB «Благоустрій-Сервіс» поставило, а ПАТ «ДПЗКУ» отримало та оплатило кукурудзу 3 класу.

Відповідно до п. 4.1. Договору поставка Товару здійснюється на умовах EXW («Франко-завод») (тобто поставка товару (переоформлення зерна) відбувалась на зернових складах). Поставка Товару підтверджується та супроводжується документами, визначеними п. 4. 4. Договору.

Згідно з п. 4.5. Договору право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту оформлення Зерновим складом складського документу (при поставці на несертифікованому зерновому складі - довідки Зернового складу) на ім`я Покупця, акту приймання-передачі Товару, підписаного між Сторонами та Зерновим складом та видаткової накладної. Датою переходу права власності від Постачальника до Покупця є дата підписання вищевказаних документів. Датою поставки Товару вважається дата видачі складського документу, яка має відповідати даті видаткової накладної.

Відповідно до п. 5.4. Договору Покупець сплачує грошову суму в розмірі 100% вартості Товару, протягом 3 (трьох) банківських днів з дати надання Постачальником Покупцю оригіналів документів зазначених у Договорі, документів зазначених в п. 10.3 Договору, та реєстрації Постачальником податкової накладної в ЄРПН відповідно до ст. 201.1 ПК України.

На виконання умов Договорів Постачальником було здійснено поставку Товару, що підтверджується: додатковою угодою № 001КЗ від 04.12.2018 до договору № ХРН 0093-С (кукурудза 3 класу, 450, 000 тон, загальна вартість з ПДВ 1 926 001, 80 грн), згідно якої поставка Товару здійснюється у строк до 10.12.2018; додатковою угодою № 001КЗ від 04.12.2018 до договору № ХРН 0092-С (кукурудза 3 класу, 1 250, 000 тон, загальна вартість з ПДВ 5 475 000, 00 грн), згідно якої оставка Товару здійснюється у строк до 10.12.2018.

Згідно Договору Товар поставляється на умовах EXW (франко-склад) - філія ПАТ «ДПЗКУ» «Пирятинський КХП», Златодар ДП Держрезерву (Златоноша). Отримання Товару на зберігання оформлено актом приймання-передачі: № 153 від 05.12.2018, № 222 від 06.12.2018; карткою аналізу зерна: № 148 від 05.12.2018, № 167 від 06.12.2018; та складською квитанцією на зерно: № 915 від 05.12.2018, № 9197 від 06.12.2018.

На виконання умов Договору оформлено видаткову накладну № БЛ000000001 від 05.12.2018, № БЛ000000002 від 06.12.2018. Розрахунки проведено в безготівковій формі відповідно до рахунків на оплату № БЛ000000001 від 05.12.2018, № БЛ000000002 від 06.12.2018, та підтверджується платіжними дорученнями з відміткою банку про оплату № 1599249 від 20.12.2018, № 1599093 від 13.12.2018, № 1599216 від 20.12.2018, № 1599245 від 20.12.2018.

Крім того, вказаний товар знаходився на складах філії ПАТ «ДПЗКУ» «Пирятинський КХП», а також ДП «Златодар» Держрезерву, що підтверджується вищезазначеними складськими квитанціями.

Також, матеріали справи містять копії документів (договори та видаткові накладні), які підтверджують придбання постачальником TOB «Благоустрій-Сервіс» у TOB «Агрофірма «Пирятин» Товару.

Судом також встановлено, що як вбачається з Акту перевірки податковий орган перевіряв податкові накладні щодо постачання кукурудзи 3 класу TOB «Благоустрій- Сервіс» у грудні 2018 року. Проте, перевіряючими не взято до уваги, що поставка зернових на адресу TOB «Благоустрій-Сервіс» могла бути здійснена не лише у грудні 2018 року. Так, згідно наданих на виконання п. 10.3. Договору поставка кукурудзи 3 класу була здійснена TOB «Агрофірма «Пирятин» на протязі жовтня, листопада 2018 року.

Крім того, вказаний товар експортовано за зовнішньоекономічним контрактами № EXP240718-FC від 25.07.2018, № EXP291118-FC від 29.11.2018, № EXP311018-FC/3 від 31.10.2018, № EXP311018-FC/2 від 31.10.2018, № EXP240718-FC від 24.07.2018 до Гонконгу, що підтверджується митними деклараціями МД-2 № UA500040/2019/002491, № UA500040/2019/002808, № UA500040/2019/003187, № UA500040/2019/003336, № UA500040/2019/002024.

Всі вказані вище документи були надані для перевірки, про що вказано перевіряючими в Акті перевірки. Наведені документи свідчать про фактичне придбання позивачем Товару згідно Договору.

Стосовно взаємовідносин ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» з TOB «Оптторгюа» (), суд зазначає наступне.

Як зазначено в Акті, проведеною перевіркою наданих ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, викладених вище фактів по TOB «Оптторгюа», встановлено, що здійснені господарські операції не підтверджуються наданими до перевірки первинними документами, у зв`язку з відсутністю легального походження товару, необхідних трудових ресурсів у контрагента, транспортних засобів та іншого майна, яке економічно необхідне для здійснення такої діяльності, відсутністю первинних документів, які повинні супроводжувати такі операції згідно чинного законодавства.

Таким чином, відповідачем зроблено висновок, що встановлені дані і факти, що доводять нереальність господарської операції дозволяють зробити наступні висновки, щодо складених ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» для цілей оподаткування документів. Укладені між ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» та TOB «Оптторгюа» договори не опосередковуються реальним виконанням операцій, яка становлять його предмет.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» (Покупець) та TOB «Оптторгюа» (Постачальник) укладено договори поставки від 19.11.2018 № ОДН 0048-С, від 19.11.2018 ОДН-0050, від 13.12.2018 № ОДН 0071-С (далі - Договори) та додаткові угоди до них. Предметом вказаних договорів є зерно українського походження врожаю 2018 року (надалі - Товар), культура, клас, кількість та ціна Товару, умови поставки якого зазначається в додаткових угодах до Договору, які є його невід`ємними частинами. Зокрема, за умовами зазначених договорів TOB «Оптторгюа» поставило, і ПАТ «ДПЗКУ» отримало та оплатило кукурудзу 3 класу.

Відповідно до п. 4.1. Договору поставка Товару здійснюється на умовах СРТ («Доставка оплачена до...») або EXW («Франко-завод»). Тобто поставка (переоформлення зерна) відбувалась на зернових складах.

Судом встановлено, що по договорах № ОДН 0048-С від 19.11.2018 та № ОДН 0050-С від 19.11.2018 поставка Товару на умовах EXW («Франко-завод») підтверджується та супроводжується документами, визначеними п. 4. 4. Договору.

Відповідно до п. 4.5. Договору право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту оформлення Зерновим складом складського документу (при поставці на несертифікованому зерновому складі - довідки Зернового складу) на ім`я Покупця, акту приймання-передачі Товару, відписаного між Сторонами та Зерновим складом та видаткової накладної. Датою переходу права власності від Постачальника до Покупця є дата підписання вищевказаних документів. Датою поставки Товару вважається дата видачі складського документу, яка має відповідати даті видаткової накладної.

Згідно з п. 5.4. Договору Покупець сплачує грошову суму в розмірі вартості Товару, протягом 3 (трьох) банківських днів з дати надання Постачальником Покупцю оригіналів документів зазначених у Договорі, документів зазначених в п. 10.3 Договору, та реєстрації Постачальником податкової накладної в ЄРПН відповідно до ст. 201.1 ПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов вищевказаних Договорів TOB «Оптторгюа» було здійснено поставку ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» товару, що підтверджується додатковою угоду № 001КЗ від 20.11.2018 до договору № ОДН 0048-С (кукурудза 3 класу, 2 000,00 тон, загальна вартість з ПДВ 9 136 632,00 грн.), поставка Товару здійснюється у строк до 26.11.2018; додатковою угодою № 001КЗ від 20.11.2018 до договору № ОДН 0050-С (кукурудза 3 класу, 1 900, 00 грн.; загальна вартість з ПДВ 8 679 800,40 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 26.11.2018.

Згідно даних додаткових угод Товар поставляється на умовах EXW франко-склад - філія ПАТ «ДПЗКУ» «Врадіївський елеватор», що знаходиться м адресою смт. Врадіївка, вул. Героїв Врадіївщини, 12.

Отримання Товару на зберігання оформлено актами приймання-передачі: № 42 від 20.11.2018, № 43 від 20.11.2018; картками аналізу зерна: № 82 від 1111.2018, № 83 від 20.11.2018; та складськими квитанціями на зерно: № 586 від 20.11.2018, № 587 від 20.11.2018.

На виконання умов Договорів оформлено видаткові накладні № 20 від 20.11.2018, №21 від 20.11.2018. Розрахунки проведено в безготівковій формі відповідно до рахунків на оплату № 20 від 20.11.2018, № 21 від 20.11.2018, № 22 від 20.11.2018, № 23 від 20.11.2018 та підтверджується платіжними дорученнями з відміткою банку про оплату № 1598274 від 27.11.2018, № 1599251 від 20.12.2018, № 1598315 від 28.11.2018, № 1599250 від 20.12.2018.

На виконання умов Договору № 0071-С від 13.12.2018 Постачальником було здійснено поставку Товару, що підтверджується: додатковою угодою № 001КЗ від 14.12.2018 до договору № ОДН 0071-С (кукурудза 3 класу, 500,00 тон, загальна вартість з ПДВ 2 599 998,00 грн.), поставка Товару здійснюється у строк до 28.12.2018, додатковою угодою № 002КЗ від 14.12.2018 до договору № ОДН 071 (кукурудза 3 класу, 500, 00 тон, загальна вартість з ПДВ 2 599 998,00 грн.) поставка Товару здійснюється у строк до 28.12.2018.

Судом також встановлено, що Договір між ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» та TOB «Оптторгюа» укладено на умовах СРТ, тобто контрагент зобов`язується поставити Товар у визначений в Договорі пункт призначення, та, відповідно, бере на себе зобов`язання з організації транспортування Товару.

На виконання даних умов Договору були оформлені товарно-транспортні накладні, в яких вантажовідправником значиться TOB «Оптторгюа», а вантажоодержувачем філія ПАТ «ДПЗКУ» «Одеський зерновий термінал» та вказані дані щодо марки автомобіля автомобільного перевізника, найменування вантажу кількість вантажу, місцезнаходження пунктів навантаження та розвантаження, а саме: ТТН № 599750 від 14.12.2018, № 599748 від 14.12.2018, № 599747 від 15.12.2018, № 599746 від 15.12.2018, № 599745 від 15.12.2018, № 599737 від 15.12.2018, № 599744 від 16.12.2018, № 599743 від 16.12.2018, № 599735 від 15.12.2018, № 599742 від 16.1.2018, № 597356 від 16.12.2018, № 599733 від 16.12.2018, № 599725 від 17.12.2018, № 599722 від 17.12.2018, № 599718 від 17.12.2018, № 599720 від 17.12.2018, № 599726 від 18.12.2018, № 599729 від 18.12.2018, № 599731 від 18.12.2018, № 599714 від 18.12.2018, № 5-9710 від 18.12.2018, № 599711 від 18.12.2018, № 599712 від 17.12.2018, № 599713 від 17.12.2018, № 599716 від 17.12.2018, № 597424 від 20.12.2018, № 597423 від 20.12.2018, № 599709 від 18.12.2018, № 599704 від 19.12.2018, № 599706 від 19.12.2018, № 599707 від 19.12.2018, № 599702 від 18.12.2018, № 599721 від 20.12.2018, № 597425 від 20.12.2018, № 597359 від 21.12.2018.

На виконання умов Договору оформлено видаткові накладні: № 22 від 14.12.2018, № 23 від 15.12.2018, № 24 від 16.12.2018, № 28 від 17.12.2018, № 25 від 17.12.2018, № 26 від 18.12.2018, № 27 від 18.12.2018, № 31 від 21.12.2018, № 32 від 21.12.2018, № 29 від 19.12.2018, № зо від 20.12.2018, № 33 від 22.12.2018.

Розрахунки проведено в безготівковій формі відповідно до рахунків на оплату № 24 від 14.12.2018, № 25 від 14.12.2018, № 26 від 15.12.2018, № 27 від 15.12.2018, № 28 від 16.12.2018, № 29 від 16.12.2018, № 36 від 17.12.2018, № 37 від 17.12.2018, № 30 від 17.12.2018, № 31 від 17.12.2018, № 32 від 18.12.2018, 33 від 18.12.2018, № 34 від 18.12.2018, № 35 від 18.12.2018, № 43 від 21.12.2018, № 45 від 21.12.2018, № 42 від 21.12.2018, № 43 від 21.12.2018, № 44 від 21.12.2018, № 45 від 21.12.2018, № 38 від 19.12.2018, № 39 від 19.12.2018, № 40 від 20.12.2018, № 41 від 20.12.2018, № 46 від 22.12.2018, № 47 від 22.12.2018, та підтверджується платіжними дорученнями з відміткою банку про оплату: № 159397 від 22.12.2018, № 1599398 від 22.12.2018, № 1599401 від 22.12.2018, № 1599406 від 22.12.2018, № 1599407 від 22.12.2018, № 23 від 03.01.2019, № 24 від 03.01.2019, № 25 від 03.01.2019, № 26 від 03.01.2019, № 28 від 03.01.2018, № 31 від 03.01.2019, № 32 від 03.01.2019, № К402384 від 17.01.2019, № К402385 від 17.01.2019, № 402386 від 17.01.2019, № 475066 від 21.01.2019, № 475067 від 21.01.2019 № 475068 від 21.01.2019, № 475069 від 21.01.2019, № 475070 від 21.01.2019, № 475071 від 21.01.2019, № 475072 від 21.01.2019, № 475073 від 21.01.2019, № 475074 від 21.01.2019.

Суд зазначає, що позивачем надано суду документи первинного обліку, що містять всі необхідні реквізити, належним чином підписані та скріплені печатками сторін і не суперечать законодавчим та нормативним актам, зокрема, договори та додатки до них, податкові, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, тощо, що не заперечується перевіряючими та зазначено у додатку № 3.1 до Акту перевірки.

Згідно з ст.24 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" зерно підлягає зберіганню на зерновому складі. Власники зерна мають укладати договори складського зберігання зерна на зберігання зерна у зернових складах з отриманням складських документів на зерно, а також зберігати зерно у власних зерносховищах.

Відповідно до ст.43 цього Закону, якщо зерновий склад приймає зерно на зберігання без видачі простого або подвійного складського свідоцтва, то для підтвердження прийняття зерна на зберігання він повинен видати складську квитанцію.

Судом встановлено, що отримання товару на зберігання підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі, картками аналізу зерна, складськими квитанціями на зерно.

Також визначальним в цьому випадку є факт експорту всього отриманого від TOB «Альфа Промінь», TOB «Лє-Агро», TOB «Благоустрій-Сервіс» товару, що підтверджується митними деклараціями та повідомленнями митниці про фактичне вивезення товару за межі митної території України.

Відповідачем не спростовано дійсність зазначених митних декларацій, які було раніше прийнято митними органами.

ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» має всі документи, які підтверджують фактичні поставки йому товару TOB «Альфа Промінь», TOB «Лє-Агро», TOB «Благоустрій-Сервіс», TOB «Опторгюа», а також документи, які підтверджують подальшу реалізацію отриманого товару. На момент cкладання податкових накладних в період, що перевірявся TOB «Альфа Промінь», TOB «Лє-Агро», TOB «Благоустрій-Сервіс», TOB «Опторгюа» були зареєстровані органами державної податкової служби у встановленому порядку в якості платників ПДВ, а тому мали відповідні правові підстави для складання податкових накладних.

При цьому суд зауважує, що відповідач не посилається на відсутність реєстрації податкових накладних, на підставі яких позивачем збільшено суму податкового кредиту у встановленому порядку.

Таким чином, ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» правомірно віднесено суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду по взаємовідносинах з TOB «Альфа Промінь», TOB «Лє-Агро», TOB «Благоустрій-Сервіс» та TOB «Оптторгюа» у розмірі 5 762 854,74 грн.

Доводи відповідача про неможливість реального виконання контрагентами позивача (по ланцюгу) договірних зобов`язань через відсутність у останніх необхідних умов для ведення господарської діяльності не беруться судом до уваги, з огляду на те, що зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.

Правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин позивача із його постачальниками. Такий висновок сформульовано у постановах Верховного Суду від 28.11.2018 року у справі №818/1504/17, від 17.12.2018 року у справі №810/1753/17.

Необґрунтованими є і посилання відповідача на наявність кримінального провадження за фактом створення фіктивного суб`єкта підприємницької діяльності, оскільки сам факт наявності такого провадження, без ухвалення відповідного рішення суду, не може бути підставою для висновків про фіктивність суб`єкта підприємницької діяльності.

Верховний Суд у постанові від 27.03.2018 (№ К/9901/1349/17) справа 816/809/16 вказує, що сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами. Відсутність вироків за фактом скоєння злочинів, передбачених статтями 205, 209, 212 Кримінального кодексу України, що мало б безпосереднє значення для надання висновку, щодо діяльності господарюючих суб`єктів, а ні щодо позивача ні щодо його контрагентів надано не було. В той же час необхідно врахувати, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально поставити їм товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Крім того, як вказав Верховний Суд в постанові від 21 березня 2018 року у справі №822/1815/17 (адміністративне провадження №К/9901/221/17), матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не є доказом, а лише відомостями про джерело тих обставин, які можуть стати доказами у податковому спорі після їх закріплення належним процесуальним шляхом.

Слід зазначити, що платник податків (покупець товарів) не має обов`язку, повноважень та можливості здійснювати контроль за дотриманням продавцем, відомості щодо реєстрації якого як юридичної особи містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та як платника податку на додану вартість - у Реєстрі платників податку на додану вартість, вимог законодавства щодо створення підприємства, ведення його господарської діяльності і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за вчинені підприємством (продавцем) або його посадовими особами порушення.

Допущені постачальником порушення вимог законодавства при створенні підприємства та веденні господарської діяльності можуть потягнути відповідну відповідальність щодо нього та не впливають на право покупця на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість та до складу бюджетного відшкодування сплаченого у попередніх періодах постачальнику податку на додану вартість.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що стаття 78 КАС України визначає підстави для звільнення від доказування, згідно частини 6 якої вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідачем на момент складання Акту перевірки та на час судового розгляду не отримано інформації від органів досудового розслідування щодо стану провадження та наявність вироків у вказаних кримінальних справах.

Разом з тим, наявність кримінального провадження не є тим доказом фіктивної підприємницької діяльності, яка б звільняла відповідача від доказування даних обставин, оскільки як вбачається з ч.6 ст.78 КАС України саме вирок суду у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду.

Аналізуючи наведене вище суд приходить до висновку, що вказані господарські операції мали реальну господарську ціль - забезпечення діяльності позивача та досягнення його мети - отримання прибутку. Товар (роботи, послуги), отриманий від контрагентів, мав реальний і товарний характер та був використані в межах господарської діяльності в оподатковуваних операціях. Зазначене підтверджується обставинами, викладеними вище, і документами, які стали предметом перевірки.

Стосовно зазначення контролюючим органом в Акті перевірки на відсутність контрагентів за певними адресами та на неможливість проведення їх звірки, суд зазначає, що податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку, зокрема, від фактичної сплати контрагентами податків до бюджету, від перебування за юридичною адресою. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених операцій, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені контрагентами, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні податковим законодавством.

Сам факт оформлення акту з відображенням в ньому окремих відомостей, не відповідають критеріям юридичної значимості, як не відповідає критерію і інформація з інформаційно-аналітичних баз контролюючих органів, оскільки така також не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів, а отже не є належним доказом у розумінні процесуального Закону.

Аналогічна позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 12.06.2018 року у справі №826/16272/13.

Стосовно завищення податкового кредиту по операціям з TOB «ЛЄКОЛ» у розмірі 448,83 грн., то судом встановлено, що до податкового кредиту грудня 2018 року не було включено податкової накладної №6 від 13.12.2018 року, оскільки вищезазначена податкова накладна в грудні 2018 року ще не була зареєстрована. Замість неї до податкового кредиту грудня 2018 року була включена податкова накладна №296 від 07.11.2018 року на суму ПДВ 144,00 грн.

Аналогічна ситуація склалась по операціям з TOB «ДАНАЙ», оскільки розрахунок коригування №81 від 18.10.08 року не був у грудні 2018 року зареєстрований контрагентом, то і податковий кредит по даній операції в грудні 2018 року не включався.

Вищезазначені факти підтверджуються витягом з єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене, Офісом великих платників податків ДФС безпідставно зменшено податковий кредит по операціям, які і так не були включені до податкового кредиту грудня 2018 року.

Стосовно висновку про завищення податкового кредиту у розмірі 8 808,56 грн. по операціям з AT «Одесаобленерго» то судом встановлено, що вищевказаний податковий кредит був поставлений під сумнів фахівцями Офісу великих платників податків ДФС в акті документальної позапланової виїзної перевірки від 20.12.2018 року №4232/28-10-41-01/37243279 та за результатами перевірки по вищезазначеним операціям було зменшено податковий кредит.

Проте відповідачем не було враховано, що пунктом 78.2. ст. 78 Податкового кодексу України передбачено що контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

Стосовно взаємовідносин ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» з ПАТ «ЧЕРНІГІВГАЗ» на суму ПДВ 32 099,11 грн. та TOB «БЛЕК СІ ХОТЕЛ ГРУП» на суму ПДВ 3 833,35 грн., то судом встановлено, що у ПАТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» наявні всі первинні документи, на підставі яких було включено до податкового кредиту вказані суми.

Крім того, в акті перевірки на сторінках 12 по 17, з незрозумілих підстав, зменшено податковий кредит у розмірі 288 884,96 грн., в тому числі по операціях позивача з ПАТ «ЧЕРНІГІВГАЗ» та TOB «БЛЕК СІ ХОТЕЛ ГРУП».

На переконання суду, Податковий кодекс України не ставить в залежність можливість відображення платником податку податкового кредиту з відображення та сплатою податкових зобов`язань його контрагентом.

Аналогічна позиція висловлена Верховним судом в рішенні від 20.06.2018 року по справі № 813/1879/13-а, а саме суд зазначив, що норми ПК не ставлять у залежність право платника податку на формування податкового кредиту від фактичної сплати сум податків до бюджету постачальниками товарів (послуг) по ланцюгу поставки, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (послуг), призначених для використання у його господарській діяльності, сплатив ПДВ в ціні придбаних товарів (послуг), а реальність операцій з придбання ним товарів (послуг) у судовому процесі контролюючим органом не спростована.

Крім того, контролюючим органом не розписано в акті перевірки ані підстави, ані причини зменшення податкового кредиту за листопад 2018 року, що вплинув на декларування податкового кредиту за грудень 2018 року, що є прямим порушенням Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 року за №727 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 26 жовтня 2015 р. за № 1300/27745 (надалі за текстом - Порядок №727).

Так, відповідно до розділу 2 Порядку №727, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово- господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Підпунктом 2 пункту 4 розділу 3 Порядку №727 передбачено, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

- викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

- викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Враховуючи вищезазначене, Офіс великих платників податків ДФС порушив приписи Порядку №727, а саме: не зазначив в акті перевірки, які порушення податкового законодавства допустило ПАТ «ДПЗКУ» та не зазначив які саме документи або обставини послугували причиною застосування до ПАТ «ДПЗКУ» фінансової відповідальності.

Враховуючи зазначене, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом". Так, наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статтей 73, 74 Кодексу адміністративного судочинства України.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про безпідставність висновків перевірки і заперечень відповідача щодо відсутності фактичного здійснення господарських операцій, оскільки такі висновки не підтвердженні відповідними доказами та суперечать наявним у справі доказам. Зазначені в акті перевірки і запереченнях обставини ні кожна окремо, а ні у своїй сукупності, не спростовують доводів позивача і наданих ним доказів. Інших доказів і аргументованих доводів, які б доводили достовірність зазначених в акті порушень і спростовували доводи позивача і надані ним докази, представник відповідача суду не зазначив.

Таким чином, суд вважає вірними і переконливими доводи позивача про відсутність зазначених в акті порушень і правомірність декларування ним спірних сум податкового кредиту з ПДВ, оскільки такі доводи позивача відповідають приписам ПК України і в достатній мірі підтверджені належними і допустимими засобами доказування. Недостатність доказів і недоведеність відповідачем, на якого КАС України покладає тягар доказування правомірності прийнятого рішення, тих обставин, які стали підставою для його прийняття, вказують на неправомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, що є підставою для визнання їх протиправними і скасування та задоволення позову.

Отже, позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 16.04.2019р. № , № .

3. Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Державна продовольча-зернова Корпорація України» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 1; ) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної податкової служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г; ) судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 19 210,00 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій

Дата складання повного тексту рішення - 03.09.2020 року