Справа № 160/5527/20
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2020-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
03 вересня 2020 р.Справа №160/5527/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.
при секретарі судового засідання Федуркіній А.В.,
представника позивача Петренко М.Г.,
представника відповідача Прохоренко А.В.
треті особи на стороні позивача Петренко М.Г.
треті особи на стороні відповідача Шакіна М.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2020 року заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про забезпечення позову у справі №160/5527/20 - задоволено частково, а саме: забезпечено позов шляхом зупинення дії п. 21 рішення Дніпропетровської обласної ради «Питання діяльності окремих обласних комунальних підприємств та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» № 590-22/VІІ від 27.03.2020 року до набрання законної сили рішення у даній справі.
В іншій частині заяви про забезпечення позову - відмовлено.
02 червня 2020 року на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло клопотання Дніпропетровської обласної ради про скасування заходів забезпечення позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 року клопотання Дніпропетровської обласної ради задоволено, скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року у справі №160/5527/20.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 року у справі №160/5527/20 - скасовано.
18 серпня 2020 року на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду повторно надійшло клопотання Дніпропетровської обласної ради про скасування заходів забезпечення позову.
В обґрунтування заявленого клопотання заявником зазначено, що після скасування заходів забезпечення позову, відповідач здійснив ряд заходів, направлених на виконання оскарженого рішення, зокрема, наказом Міністерства освіти та науки України від 15.06.2020 року № 164-л «Про ліцензування освітньої діяльності» переоформленні ліцензії на провадження на провадження освітньої діяльності у сфері вищої та фахової передвищої освіти обласному комунальному вищому навчальному закладі «Дніпропетровській театрально-художній коледж» Дніпропетровської обласної ради та комунальному закладу «Дніпропетровський фаховий мистецько-художній коледж культури» Дніпропетровської міської ради у зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання. Реорганізація не призвела до звуження провадження освітньої діяльності у сфері фахової передвищої освіти об`єднаним навчальним закладом у розумінні ст. 18 Закону України «Про фахову передвищу освіту». Тобто, вказаний наказ Міністерства освіти та науки України забезпечив можливість всім студентам, які навчались у обласному комунальному вищому навчальному закладі «Дніпропетровській театрально-художній коледж» Дніпропетровської обласної ради продовжити безперервне навчання обраними спеціальностями зі збереженням кількості студентів, що навчаються за кожною спеціальністю. Також вказаний наказ Міністерства освіти та науки України надав можливість провести вступну компанію за кожною спеціальністю, яка існувала в обох навчальних закладах до об`єднання.
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ніколайчук С.В. з 17.08.2020 року по 28.08.2020 року включно перебувала у щорічній відпустці, заява передана для розгляду судді 31.08.2020 року.
Представник позивача та третіх осіб на стороні позивача у судовому засіданні проти скасування заходів забезпечення позову заперечувала, оскільки, на думку останньої, реорганізацією обласного комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровській театрально-художній коледж» порушуються права позивача, третіх осіб, як працівників, студентів, оскільки будуть істотно змінені їх умови праці, порядок надання освітніх послуг, що призведе до негативних наслідків у вигляді втрати робочих місць, ліцензій МОЗ України щодо підготовки молодших спеціалістів, молодших бакалаврів, оскільки обласний комунальний вищий навчальний заклад «Дніпропетровській театрально-художній коледж» віднесено до закладу перед фахової вищої освіти та здійснює підготовку фахівців освітньо-кваліфікаційного рівня «молодший бакалавр» за спеціальностями: «Сценічне мистецтво» (40 осіб); «Хореографія» (30 осіб); «Дизайн» (15 осіб); «Образотворче мистецтво, декоративне мистецтво, реставрація» (50 осіб).
Крім того, оскаржуване рішення прийняте з порушенням процедурних норм, без врахування думки територіальної громади, зацікавлених осіб, профільної комісії ради. Також представник зазначала, що ігноруючи заходи забезпечення позову, встановлені судом, відповідач затвердив передавальний акт про передачу майна та здійснив інші заходи на виконання оскаржуваного рішення.
Представник заявника у судовому засіданні підтримала доводи викладені в клопотанні про скасування заходів забезпечення позову. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову просила задоволити у повному обсязі.
Представник третьої особи на стороні відповідача підтримала доводи відповідача викладені представником відповідача в заяві пор скасування заходів забезпечення позову.
Розглядаючи дане клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 6 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.
Частиною 4 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що ухвала про скасування заходів забезпечення позову або про відмову у скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.
Відповідно до частин 1, 2 ст.150, п.1 ч.1, ч.2 ст.151 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Відповідно до ч.1 ст.157 КАС України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Матеріалами справи встановлено, що 27.03.2020 року Дніпропетровська обласна рада прийняла рішення №590-22/VІІ «Питання діяльності окремих обласних комунальних підприємств та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області», п.21 якого реорганізовано обласний комунальний вищий навчальний заклад «Дніпропетровський театрально-художній коледж» шляхом приєднання до комунального закладу «Дніпропетровський фаховий мистецько-художній коледж культури» Дніпропетровської обласної ради».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року задоволено заяву ОСОБА_1 та забезпечено позов шляхом зупинення дії п.21 рішення Дніпропетровської обласної ради від 27.03.2020 року №590-22/VІІ «Питання діяльності окремих обласних комунальних підприємств та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» до набрання законної сили рішення у даній справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 року клопотання Дніпропетровської обласної ради задоволено, скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року у справі №160/5527/20.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2020 року у справі № 160/5527/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 року у справі №160/5527/20 - скасовано.
Судом апеляційної інстанції зазначено дві підстави через які останнім скасовано ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 про скасування заходів забезпечення позову, зокрема:
1) згідно з листом Міністерства культури та інформаційної політики України від 11.04.2020 року станом на 10.04.2020 року Міністерство не надавало погодження щодо виключення з базової мережі ОКВНЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж». Відповідно до листа Міністерства культури та інформаційної політики України від 28.05.2020 року ОКВНЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж» входить до базової мережі закладів культури місцевого рівня. Станом на 27.05.2020 року Міністерство культури та інформаційної політики України опрацьовує звернення Дніпропетровської обласної ради щодо виключення з базової мережі зазначеного закладу;
Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про культуру» виключення закладів культури з базової мережі можливе лише за погодженням і центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері культури та мистецтва.
2) після скасування заходів забезпечення позову, відповідач здійснив ряд заходів, направлених на виконання оскарженого рішення, а саме: обласний комунальний вищий навчальний заклад «Дніпропетровській театрально-художній коледж» та комунальний заклад «Дніпропетровський фаховий мистецько-художній коледж культури» у червні 2020 року прийняли ряд наказів про прийом на роботу та звільнення педагогічних працівників, з 24.06.2020 року відраховано студентів з обласного комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровській театрально-художній коледж» та переведено до комунального закладу «Дніпропетровський фаховий мистецько-художній коледж культури» Дніпропетровської обласної ради», переоформлено ліцензію на провадження освітньої діяльності у сфері фахової передвищої освіти та вищої освіти з обласного комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровській театрально-художній коледж» на комунальний заклад «Дніпропетровський фаховий мистецько-художній коледж» Дніпропетровської обласної ради», підписано передавальний акт, який затверджено п.20 рішення Дніпропетровської обласної ради від 05.06.2020 року №611-23/VІІ.
Крім того, судом апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги представника позивача на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 встановлено, що позивач ОСОБА_1 працювала в ОКВНЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж» на посаді викладача хореографії, в той час, як її перевели до комунального закладу «Дніпропетровський фаховий мистецько-художній коледж культури» Дніпропетровської обласної ради» на посаду викладача без врахування її спеціалізації. Третю особу ОСОБА_15 , який працював в ОКВНЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж» столяром у зв`язку з неможливістю переведення його на іншу посаду до комунального закладу «Дніпропетровський фаховий мистецько-художній коледж культури» Дніпропетровської обласної ради» наказом ОКВНЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж» від 12.06.2020 року №32/0с було звільнено з 06.07.2020 року за п.1 ст.40 КЗпП України (скорочення штату). Інформація щодо працевлаштування третіх осіб ОСОБА_9 , яка працювала на посаді заступника директора по навчальній роботі ОКВНЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж», та ОСОБА_6 , яка працювала секретарем-друкаркою ОКВНЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж», відсутня.
Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності.
Відповідно до ст.53 Конституції України кожен має право на освіту. Держава забезпечує доступність і безоплатність, зокрема, спеціальної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах.
Це право закріплене в ст.3 Закону України «Про освіту», згідно якої кожен має право на якісну та доступну освіту. В Україні створюються рівні умови доступу до освіти. Ніхто не може бути обмежений у праві на здобуття освіти. Відповідно до ч.1 ст.6 цього Закону однією із засад державної політики у сфері освіти та принципами освітньої діяльності є забезпечення якості освіти та якості освітньої діяльності.
З вищенаведеного вбачається, що кожна особа має право реалізувати своє право на освіту з урахуванням своєї освітньої підготовки та своїх здібностей, при цьому держава має забезпечити особі з урахуванням її освітньої підготовки та здібностей можливість здобувати освіту у тому навчальному закладі, в якому бажає ця особа, в свою чергу особа має бути впевнена в гарантованих державою сподіваннях на одержання бажаної освіти.
Однак, при працевлаштуванні працівників коледжу та переведенні студентів до новоствореного коледжу відповідачем не надано суду доказів про працевлаштування всі викладачів на посади, які вони обіймали на попередньому місці роботи. Питання працевлаштування ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 залишилось не вирішеним.
Таким чином, друга підстава, зазначена апеляційним судом, станом на момент вирішення даної заяви є актуальною і не дозволяє суду задоволити повторно заяву відповідача про скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до ст.53 Конституції України кожен має право на освіту. Держава забезпечує доступність і безоплатність, зокрема, спеціальної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах.
Це право закріплене в ст.3 Закону України «Про освіту», згідно якої кожен має право на якісну та доступну освіту. В Україні створюються рівні умови доступу до освіти. Ніхто не може бути обмежений у праві на здобуття освіти. Відповідно до ч.1 ст.6 цього Закону однією із засад державної політики у сфері освіти та принципами освітньої діяльності є забезпечення якості освіти та якості освітньої діяльності.
З вище приведеного вбачається, що кожна особа має право реалізувати своє право на освіту з урахуванням своєї освітньої підготовки та своїх здібностей, при цьому держава має забезпечити особі з урахуванням її освітньої підготовки та здібностей можливість здобувати освіту у тому навчальному закладі, в якому бажає ця особа, в свою чергу особа має бути впевнена в гарантованих державою сподіваннях на одержання бажаної освіти.
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, та з урахуванням позиції, викладеної в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2020 року у справі № 160/5527/20, суд зроби висновок, про відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позові, вжиті ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року у справі №160/5527/20.
Керуючись ст. ст.150, 157, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтєю 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 07.09.2020 року.

Суддя С.В. Ніколайчук