Справа № 120/1522/20-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

Справа № 120/1522/20-а

07 вересня 2020 року

м. Вінниця

Суддя-доповідач Сьомого апеляційного адміністративного суду Сторчак В. Ю., перевіривши матеріали апеляційної скарги Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Копманія Управління Активами", Амур-Нижньодніпровиський відділ ДВС у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Перевіривши додержання особою, яка подала апеляційну скаргу, вимог статей 295, 296 КАС України, суд дійшов висновку про залишення поданої апеляційної скарги без руху з таких підстав.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2102 грн.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, позов подано у 2020 році та містить вимогу немайнового характеру.

Таким чином, розмір судового збору, який має бути сплачено особою, яка звернулась з апеляційною скаргою, становить 1261,20 (2102х0,4*150% ).

Суд звертає увагу скаржника, що судовий збір за подання апеляційної скарги сплачується за реквізитами:

ОДЕРЖУВАЧ: УК у м. Вінниці/отг (м. Вінниця), код платежу 22030101

Код

Банк: Казначейство України (ел. адм. подат.)

Р/р: UA1002856.

Документ про сплату судового збору подається тільки в оригіналі.

В свою чергу скаржником подано клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Розглянувши доводи клопотання щодо відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги до прийняття рішення судом апеляційної інстанції, яке вмотивоване відсутністю можливості сплатити судовий збір через відсутність коштів призначених на цю мету, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Особливості зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат врегульовані положеннями статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Так, частиною 1 статті 133 КАС України визначено, що суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Зміст цієї статті передбачає право суду, а не обов`язок на свій розсуд відстрочити, розстрочити, зменшити або звільнити від сплати судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року №3674-VI (надалі - Закон № 3674-VI), ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною 2 статті 8 Закону № 3674-VI передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Однак, суд зауважує, що скаржник не є суб`єктом, на якого розповсюджується дія вказаної норми закону щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру чи звільнення від сплати.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом в тому числі й органів державної влади.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З урахуванням вищезазначеного, можливо дійти висновку, що оплата судового збору за подання апеляційної скарги є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з апеляційною скаргою.

Відтак, беручи до уваги те, що особа, яка утримується за рахунок Державного бюджету України, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можливо забезпечити сплату судового збору, суд вважає, що обставини на які посилається апелянт, не є підставою для відстрочення сплати судового збору.

Водночас, суд зазначає, що у разі задоволення вказаного клопотання, такі дії можуть розцінюватися як надання певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу - юридичними та фізичними особами, які зобов`язані сплачувати відповідний судовий збір.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року в справі "Креуз проти Польщі", "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Разом із тим, апеляційний суд звертає увагу на позицію Верховного Суду викладену у постанові від 13 листопада 2018 року у справі №804/958/17, де вказано, що фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Відтак, суд дійшов висновку, що заявлене апелянтом клопотання про відстрочення сплати судового збору, задоволенню не підлягає.

Крім того судом встановлено, що апелянтом пропущено строк на апеляційне оскарження рішення суду у даній справі.

Так, статтею 295 КАС України врегульовано строки оскарження судового рішення учасниками справи. При цьому, учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця встановлено положеннями статті 287 КАС України.

У відповідності до частини 6 статті 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

З матеріалів справи вбачається, що повний текст рішення Вінницького окружного адміністративного суду складено 26 травня 2020 року, а з апеляційною скаргою апелянт звернувся 30 липня 2020 року.

В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що відповідно до п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби, строки на апеляційне оскарження продовжуються на строк дії такого карантину. Однак клопотання про поновлення строку звернення до суду апелянтом не поданою

Таким чином, з метою дотримання вимог, встановлених статтею 295 КАС України, ухвалою суду від 13 серпня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху та запропоновано апелянту звернутись до суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду складено 26 травня 2020 року.

03 вересня 2020 року апелянтом подано до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій останній просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26.05ю2020 року. Клопотання мотивоване тим, що відповідно до п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби, строки на апеляційне оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Водночас, суд апеляційної інстанції не заперечує вказаних посилань відповідача. Натомість звертає увагу, що відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Апелянтом не вказано обгрунтованих причин неможливості звернення до суду з апеляційної скаргою, протягом 10 днів з моменту отримання оскаржуваного судового рішення, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв"язку з карантином. Тобто не надано доказів того, що саме карантинні обмеження були обгрунтованою причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.

Колегія суддів зазначає, що обставини, з якими апелянт пов`язує поважність причин пропуску строків звернення, повинні бути доведеними та підтвердженими належними доказами, і дійсно підтверджувати неможливість звернення до суду у встановлений законодавством строк. Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Таким чином, суд дійшов висновку про неповажність причин пропуску заявником строку на апеляційне оскарження.

За змістом ч.3 ст.298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Керуючись ст.ст. 169, 295, 296, ч.3 ст.298 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Вінницькому районному відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький)в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

1. Визнати неповажними причини пропуску Вінницьким районним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року.

2. Апеляційну скаргу Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Копманія Управління Активами", Амур-Нижньодніпровиський відділ ДВС у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання протиправною та скасування постанови залишити без руху.

3. Запропонувати особі, яка подала апеляційну скаргу, у строк протягом 5 днів з моменту отримання вказаної ухвали виконати вимоги цієї ухвали та усунути виявлені недоліки апеляційної скарги, а саме, надати докази сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, а також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, з обгрунтуваням причин пропуску вказаного строку та підстав для його поновлення.

4. Роз`яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що у разі неусунення недоліків, зазначених в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

5. Копію цієї ухвали надіслати на адресу особі, яка подала апеляційну скаргу, рекомендованим листом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Сторчак В. Ю.