Справа № 400/3211/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/3211/18
Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Скрипченка В.О., Косцової І.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року (м. Одеса, дата складання повного тексту рішення - 01.08.2019р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

26.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ДФС в Миколаївській області, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.04.2018 року №№008, 008, 008, 008 та 008.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню тому, що вони прийняті на підставі рішення, яке визнано нечинним та, в порушення ст.57 Конституції України, не оприлюднене, чим порушено право платника податку знати свої права та обов`язки щодо сплати податку на нерухоме майно.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у миколаївській області від 27.04.2018р. №008, №008, №008, №008, №070.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник ГУ ДФС у Миколаївській області 23.08.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення було грубо порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 року та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.09.2019 року відкрито апеляційне провадження по даній справі та розгляд останньої призначено в порядку письмового провадження.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1 проживає у м. Первомайську Миколаївської області та володіє на праві власності об`єктами нежитлової нерухомості у с. Грушівка Первомайського району, а саме: за адресою: АДРЕСА_1 - об`єкт-1 загальною площею 867,9 кв.м.; за адресою: АДРЕСА_1 - об`єкт-2 загальною площею 2482,6 кв.м.; за адресою: АДРЕСА_1 - об`єкт-3 загальною площею 2065,9 кв.м.; за адресою: АДРЕСА_1 - об`єкт-4 загальною площею 604 кв.м.; за адресою: АДРЕСА_1 - об`єкт-5 загальною площею 269,40 кв.м.

17.02.2017 року Грушівською сільською радою прийнято Рішення №9 «Про затвердження «Положення про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Грушевської сільської ради на 2017 рік», яким ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік було визначено у розмірі 1% від розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Зазначене рішення було оприлюднено виключно тільки на дошці оголошень сільської ради.

27.04.2018 року уповноваженою особою ГУ ДФС у Миколаївській області винесено податкові повідомлення-рішення про визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки за 2017 рік, а саме: №008 - на суму 8620,8 грн., №008 - на 79443,2 грн., №008 - на 19328 грн., №008 - на 27772,8 грн. та №008 - на 66108,8 грн.

Не погоджуючись з такими діями та рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності п/вимог та, відповідно, з неправомірності дій та спірних рішень відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Як передбачено приписами ст.8 ПК України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки і збори.

Відповідно до пп.10.1.1 п.10.1 ст.10 ПК України, податок на майно належить до місцевих податків. А згідно із ст.265 ПК України, однією із складових податку на майно є податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Як вбачається зі змісту приписів п.п.12.3.4., 12.3.5 ст.12 ПК України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

У разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок.

Відповідно до ст.57 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Згідно ч.5 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

Також, як передбачено ст.22 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» рішення органів місцевого самоврядування, інші нормативно-правові акти публікуються в офіційних виданнях (відомостях, бюлетенях, збірниках, інформаційних листках тощо) та друкованих засобах масової інформації відповідних органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Тобто, обов`язковою умовою чинності нормативно-правового акту органу місцевого самоврядування є його оприлюднення в офіційних виданнях та друкованих засобах масової інформації.

Так, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами обох інстанцій, спірні податкові повідомлення-рішення 27.04.2018 року №№008, 008, 008, 008 та 008 були прийняті на підставі рішення Грушівської сільської ради від 17.02.2017р. №9 «Про затвердження Положення про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Грушевської сільської ради на 2017 рік», яким, встановлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік у розмірі 1% від розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Разом з тим, як вбачається з зазначених вище приписів чинного законодавства, умовою застосування місцевого податку - податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в 2017 році, відповідно до пп.12.3.4. п.12.3 ст.12 ПК України, є офіційне оприлюднення рішення Грушевської сільської ради Первомайського району Миколаївської області в строк до 15.07.2016 року про встановлення ставок цього податку.

Проте, сільрадою було видано рішення про встановлення цього місцевого податку 17.02.2017 року, тобто поза строками, передбаченими ст.12 Податкового кодексу України.

Крім того, як свідчать матеріали справи, зазначене рішення сільської ради про встановлення податку не було оприлюднено в офіційних друкованих засобах інформації, а лише тільки було розміщене на дошці оголошення в приміщенні сільради в с. Грушівка.

При цьому, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, критично ставиться до посилань відповідача на те, що зазначене рішення було розташоване на дошці оголошень відповідно до ст.5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», з огляду на наступне.

Стаття 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», містить загальні способи доведенні розпорядниками інформації публічної інформації до відома. Але, не всі зазначені способи у ст.5 Закону є формою оприлюднення регуляторного нормативно-правового акту.

Однак, щодо регуляторних нормативно-правових актах є пряма вимога ч.5 ст.12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» щодо їх оприлюднення саме у друкованому засобі масової інформації.

При цьому, таке оприлюднення, відповідно до ст.5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» має відповідати ст.57 Конституції України, яка пов`язує питання чинності нормативно-правового акту.

До того ж, слід зауважити, що розміщення нормативно-правового акту на дошці оголошень жодним чином не здатне чітко зафіксувати дату його офіційного оприлюднення, що в свою чергу, тягне неможливість визначення початку дії цього нормативно-правового акту.

Без встановлення точної дати офіційного оприлюднення, неможливо вирішити питання про дію нормативно-правового акту у часі, відповідно до вимог ст.58 Конституції України.

Таким чином, оскільки рішення Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області №9 від 17.02.2017 року є регуляторним нормативно-правовим актом, але всупереч вимогам ст.57 Конституції України, ч.5 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», ст.22 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» не було оприлюднено у офіційних друкованих засобах масової інформації, то відповідно, воно не набуло чинності.

При цьому, одночасно необхідно зазначити й про те, що аналогічний висновок з даного питання було викладено і в рішенні Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.11.2018р. по справі №1440/2398/18, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020р. (т.б. яке набрало законної сили), зокрема, яким було скасовано спірне рішення Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області №9 від 17.02.2017р., яке, в свою чергу, було єдиною підставою для прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 27.04.2018р.

Як передбачено приписами ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, враховуючи вказані вище обставини, за відсутності чинного рішення органу місцевого самоврядування про встановлення ставки місцевого податку в розмірі 1% від розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, відповідно до п.12.3.5 ст.12 ПК України, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок.

При цьому, необхідно зазначити, що відповідно до п.266.5.1. ст.266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Однак, п.266.5.1 ПК України передбачені лише максимальні ставки податку у розмірі 1,5 відсотка.

Мінімальна ставка податку на нерухому майно відмінного від земельної ділянки Податковим кодексом України не передбачена взагалі.

За таких обставин, необхідно вважати, що мінімальна ставка цього податку дорівнює нулю.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, нарахування контролюючим оганом позивачу податку у розмірі 202173,6 грн. при фактично нульової ставці цього податку є протиправним, у зв`язку з чим, спірні податкові повідомлення-рішення від 27.04.2018 року №008, №008, №008, №008 та №008 підлягають скасуванню, що, в свою чергу, і було вірно встановлено судом 1-ї інстанції.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 07.09.2020р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: В.О. Скрипченко

І.П. Косцова