Справа № 560/4217/20
Суддя: Ковальчук А.М.
Дата ухвалення: 2020-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4217/20
РІШЕННЯ

іменем України

04 вересня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук А.М.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить суд: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності за нормами та у порядку встановленому Законом України "Про державну службу"; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування й виплату з 15.07.2020 пенсії по інвалідності за нормами Закону України "Про державну службу", врахувавши до розрахунку пенсії виплати зазначені у довідках виданих управлінням Хмельницької ОДА від 02.07.2020 №02-01/440,02-01/441 із розрахунку 90 відсотків сум заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ.

15.07.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про перехід з одного виду пенсії на інший, а саме на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" та до заяви додав довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за формою затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям" виданих управлінням Хмельницької ОДА від 02.07.2020 №02-01/440, 02-01/441.

Однак, листом від 23.07.2020 №2200-0301-8/33312 було повідомлено, що рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 16.07.2020 відмовлено у переведенні на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу" № 889, з огляду на те, що Законом України "Про державну службу", що набрав чинності з 1 травня 2016 року, не передбачено призначення пенсій по інвалідності державним службовцям.

Вважає такі дії відповідача протиправними, тому звернувся в суд з вказаними позовними вимогами.

Ухвалою від 07.08.2020 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо переведення ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до вимог Закону України "Про державну службу" та зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування й виплату з 15.07.2020 пенсії по інвалідності відповідно Закону України «Про державну службу», немає, оскільки позивач отримує пенсію за віком згідно Закону № 3723-ХІІ. Просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позов, а також оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 відповідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0687863 від 15.02.2016 є інвалідом ІІ групи (загальне захворювання) і отримує пенсію за віком призначену відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ.

Стаж державної служби позивача становить 23 роки, що підтверджується наявною в матеріалах справи трудовою книжкою та довідками про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

З 29 липня 2008 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723 в розмірі 90% від заробітної плати.

15 липня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення його на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу", з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 02.07.2020 №02-01/440, 02-01/441.

Листом від 23.07.2020 №2200-0301-8/33312 позивачу повідомлено, що рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 16.07.2020 йому відмовлено у переведенні на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу" № 889 з врахуванням довідок про складові заробітної плати від 02.07.2020, з огляду на те, що Законом України "Про державну службу", що набрав чинності з 1 травня 2016 року, не передбачено призначення пенсій по інвалідності державним службовцям та проведення їм перерахунків.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII).

Відповідно до п.2 розд.ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у п.10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п.10, 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст.37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, за приписами ч.9 ст.37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч.1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч.10 ст.37 Закону № 3723-XII).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч.12 ст.37 Закону № 3723-XII).

Судом встановлено, що трудовий стаж позивача на державній службі становить 23 роки, він є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0687863 від 15.02.2016.

Відтак, оскільки ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, тому позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно із Законом "Про державну службу".

Водночас, стосовно аргументів відповідача, що законодавцем визначено правила, які підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, тобто, на думку відповідача, підлягають застосуванню у сукупності норми, визначені п.10, 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положень" Закону № 889-VIII, і норми, передбачені ч.1 ст.37 Закону №3723-XII, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік, стаж державного службовця і страховий стаж.

Суд, вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку. При цьому орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми Закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства України.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 від 13 лютого 2019 року, а відповідно до ч.3 ст.291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Частиною 1 ст.1 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно ч.2 ст.50 Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 року заробітна плата державного службовця складається з: 1)посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 4) виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; 5) виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; 6) премії (у разі встановлення).

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що надбавка за інтенсивність праці, премія місячна, інші виплати, на які нараховувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 зазначеної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу)).

Згідно ст.41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 червня 2018 року у справі № 345/376/17.

З урахуванням зазначених обставин, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 з 15 липня 2020 року пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" в розмірі 90 відсотків від заробітку зазначеного в довідках від 02.07.2020 №02-01/440 та №02-01/441.

Відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу" викладена у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 16.07.2020 №37, яким відмовлено ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу", тому саме це рішення, а не дії щодо відмови, як вказує позивач, є протиправним та підлягає скасуванню, що є належним захистом порушеного права позивача.

Щодо вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити нарахування та виплату пенсії, суд зазначає, що КАС України не встановлює можливості захисту порушених прав та інтересів осіб на майбутнє, а судове рішення не повинно містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та про зобов`язання відповідача вчинити чи утриматись від вчинення певних дій на майбутнє. Отже, такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки в порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, а тому суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє.

Вказані правові позиції містяться, зокрема, в постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 167/592/17, від 31 липня 2018 року по справі №348/9/17, від 23 жовтня 2018 року по справі №344/4560/17, від 14 лютого 2019 року по справі №362/7962/15-а.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач частково довів позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, не довів, що діяв у межах закону, що підтверджено доказами, перевіреними в суді, тому позов, з урахуванням правового висновку Верховного Суду викладеного у зразковій справі №822/524/18 (Пз/9901/23/18) та висновків Верховного Суду, підлягає задоволенню частково.

Оскільки, позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 16.07.2020 №37 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 з 15.07.2020 пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" в розмірі 90 відсотків від заробітку зазначеного в довідках від 02.07.2020 №02-01/440 та №02-01/441.

В решті позовних вимог відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя А.М. Ковальчук