Справа № 420/5041/19
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/5041/19
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року (м. Одеса, дата складання повного тексту рішення - 26.07.2019р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

27.08.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просила суд:

- визнати неправомірною відмову ГУ ПФУ в Одеській області у призначенні (переведенні) їй пенсії по-інвалідності відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХП «Про державну службу»;

- зобов`язати відповідача видати їй довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), форма якої затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017р. №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», до якої відповідно до індивідуальних відомостей про неї, за формою ОК-5 включити виплати, що були нею отримані у травні 2019 року - 25064,88 грн., у червні 2019 року - 13660,2 грн., у липні 2019 року - 15684,66 грн.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області з 11.07.2019 року призначити, здійснити нарахування та виплату їй пенсії по інвалідності відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993р. №3723-ХІІ «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків суми моєї заробітної плати, зазначеної в довідках ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.08.2019р. №18325/05-10 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців робота підряд перед зверненням за пенсією), до якої відповідно до індивідуальних відомостей про неї, за формою ОК-5 включити виплати що були нею отримані у травні 2019 року - 25064,88 грн., у червні 2019 року - 13660,2 грн., у липні 2019 року - 15684,66 грн., врахувавши виплати, що були нею отримані у травні 2019 року - 25064,88 грн., у червні 2019 року - 13666,2 грн., у липні 2019 року - 15684,66 грн., до заробітної плати (доходу) для обчислення розміру призначеної їй відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХП «Про державну службу» пенсії по інвалідності.

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що після звільнена з посади начальника відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Саратського ОУ ПФУ Одеської області вона звернулась до відповідача із заявою про призначення/перерахунок їй пенсії по-інвалідності відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993р. №3723-ХІІ «Про державну службу», однак отримала протиправну та необґрунтовану відмову в переведенні на пенсію по інвалідності за Законом України «Про державну службу».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправною відмову ГУ ПФУ в Одеській області у призначенні (переведенні) ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993р. №3723-ХП «Про державну службу». Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), форма якої затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017р. №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», до якої відповідно до індивідуальних відомостей про неї, застраховану особу - ОСОБА_1 за формою ОК-5 включити виплати, що були нею отримані у травні 2019 року - 25064,88 грн., у червні 2019 року - 13660,2 грн., у липні 2019 року - 15684,66 грн. Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області з 11.07.2019 року призначити, здійснити нарахування та виплату, ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» в розмірі 60% суми моєї заробітної плати, зазначеної в довідках ГУ ПФУ в Одеській області від 09.08.2019 року №18325/05-10 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців робота підряд перед зверненням за пенсією), до якої відповідно до індивідуальних відомостей про неї, застраховану особу - ОСОБА_1 за формою ОК-5 включити виплати що були нею отримані у травні 2019 року - 25064,88 грн., у червні 2019 року - 13660,2 грн., у липні 2019 року - 15684,66 грн., врахувавши виплати, що були нею отримані у травні 2019 року - 25064,88 грн., у червні 2019 року - 13666,2 грн., у липні 2019 року - 15684,66 грн., до заробітної плати (доходу) для обчислення розміру призначеної їй відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХП «Про державну службу» пенсії по інвалідності.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник ГУ ПФУ в Одеській області 10.12.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення було грубо порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.12.2019 року та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимоги у повному обсязі.

12.12.2019 року матеріали даної справи, разом із вказаною вище апеляційною скаргою, надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2019р. вказану вище апеляційну скаргу залишено без руху з підстав несплати апелянтом судового збору.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2019 року відрито апеляційне провадження по даній справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК №883161 та отримує пенсію по-інвалідності відповідно до Закону України №1058-IV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

10.07.2019 року наказом Саратського об`єднаного управління ПФУ Одеської області №67-ос «Про звільнення ОСОБА_1 », ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Саратського ОУ ПФУ Одеської області на підставі п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» та п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

12.08.2019 року позивачка звернулася до Саратського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про призначення/перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до ст.37 Закону України №3723-XII від 16.12.1993 року «Про державну службу».

До заяви про призначення/перерахунку пенсії позивачем було надано: довідки від 09.08.2019 року №18325/05-10 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), та №18324/05-10 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), видані ГУ ПФУ в Одеській області.

Однак, 16.08.2019 року Відділом з питань призначення та перерахунку пенсій №18 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Одеській області прийнято рішення №509/03-20 «Про відмову в переведенні на пенсію по інвалідності за Законом України «Про державну службу»», в якому зазначено, що відповідно до ст.90 Закону України «Про державну службу», пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пунктами 10,12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» визначено право державних службовців на призначення пенсії за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993р., за певних умов, а саме, які на день набрання чинності Законом №3723-XII (на 01.05.2016 року) обіймали посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах державних службовців, та які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723-ХІІ, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. В рішенні також вказано, що пенсійного віку передбаченого ст.37 Закону №3723-ХІІ, ОСОБА_1 не досягла, а тому в переведенні на пенсію по-інвалідності за Законом України «Про державну службу» позивачу було відмовлено.

Не погоджуючись з такими діями та рішенням відповідача, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності п/вимог та, відповідно, з неправомірності дій та спірного рішення відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Також, відповідно ст.46 Конституції України, право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках.

Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року.

Відповідно до п.2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01.05.2016р. втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993р., крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у п.10 і п.12 цього розділу.

Так, зокрема, п.п.10,12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачають, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності у особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

В свою чергу, частиною 1 ст.37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 вказаного Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60% суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, приписами ч.9 ст.37 Закону №3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч.10 ст.37 Закону №3723-XII).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше 5-ти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч.12 ст.37 Закону №3723-XII).

Таким чином, як встановлено судами обох інстанцій, оскільки ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 10 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, то відповідно, остання має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст.37 Закону №3723-XII, а відтак, наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону №3723-XII.

При цьому, необхідно вказати, що аналогічна правова позиція з даного спірного питання викладена і Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 від 13.02.2019 року.

Також необхідно зазначити й про те, що відповідно до п.4 «Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб» (затв. Постановою КМУ №622 від 14.09.2016р. «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб»), пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60% суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

- розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

- у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому, для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;

- матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

Відповідно до положень ст.41 Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії належать, зокрема: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України №2464-VІ від 08.07.2010р. «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону; суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Отже, з системного аналізу вищевикладених норм діючого законодавства вбачається, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, повинні бути враховані в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

При цьому, слід зазначити, що аналогічна правова позиція з цього спірного питання була висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 20.02.2012р. по справі №21-430а11 та від 28.05.2013р. по справі №21-97а13.

Так, як встановлено судами обох інстанцій, позивачка протягом періоду з 18.05.2019 року по 09.07.2019 року звільнялася від роботи у зв`язку із захворюванням, що підтверджуються листками непрацездатності, виданих Саратською центральною районною лікарнею Саратської районної ради Одеської області від 17.05.2019р. серії АДЦ №674559 та 24.06.2019р. серії АДЦ №674696, які пред`являлися позивачем після закінчення лікування до Управління ПФУ в Саратському районі Одеської області та Саратського об`єднаного управління ПФУ Одеської області.

При цьому, відповідно до копій індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 за формою ОК-5, сума заробітку для нарахування пенсії у травні 2019 року склала - 25064,88 грн., у червні 2019 року - 13660,2 грн., у липні 2019 року - 15684,66 грн.

Таким чином, із зазначених вище отриманих позивачем сум виплат згідно із Законом України №1058-ІV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески.

Але, в порушення вимог чинного законодавства України зазначені суми виплат, з яких був фактично нарахований та сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не були враховані в довідці ГУ ПФУ в Одеській області №18324/05-10, виданої позивачу про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Отже, з огляду на вищезазначене, судова колегія вважає, що суд 1-ї інстанції дійшо обґрунтованого висновку про наявність усіх належних підстав для задоволення позовних вимог та, задля належного захисту порушених прав позивачки, видачі спірної довідки з врахуванням зазначених сум та проведення на підставі її відповідного перерахунку, що і вірно було зроблено судом 1-ї інстанції.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 07.09.2020р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко