Справа № 323/787/20
Суддя: Смокович М. В.
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 323/787/20
Провадження № 2-а/323/33/20
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

02.09.2020 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Смоковича М.В.,

при секретарі судового засідання Дзюбаненко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції Андрєєва Миколи Сергійовича, Оріхівського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про визнання протиправними дії та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть позовних вимог

1. 31.03.2020 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати Постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2314565 від 29.03.2020 року (надалі - Постанова) про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саму справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу правопорушення.

ІІ. Доводи позивача

2. Адміністративний позов обґрунтований тим, що оскаржувана постанова складена за відсутності для цього законних підстав та з порушенням встановленого законом порядку.

Зокрема, позивач посилається на те, що 29.03.2020 року інспектором Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції Андрєєвим Миколою Сергійовичем була складена оскаржувана постанова, якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що 29.03.2020 року, рухаючись на транспортному засобі «Nissan Almera» з номерним знаком НОМЕР_1 , та будучи зупинений вказаним інспектором, не пред`явив останньому поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (надалі - страховий поліс). Однак такого порушення позивач, за його ствердженням, не вчиняв, оскільки за даних обставин у працівника поліції були відсутні підстави та право вимагати пред`явлення такого полісу.

В обґрунтування цього позивач посилався на п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», з яких випливає, на думку позивача, що водій зобов`язаний пред`явити працівнику поліції страховий поліс лише у випадках, передбачених законодавством, до яких належить лише складання працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди.

3. Крім того, позивач послався на те, що оскаржувана постанова була винесена з порушенням норм процесуального права, які полягали у такому:

3.1. відповідач Андрєєв М.С. не ознайомив позивача з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України;

3.2. відповідач Андрєєв М.С. не проводив розгляду справи по суті, а лише повідомив позивачу, що відносно нього буде складена постанова про адміністративне правопорушення, яку склав, сидячи у службовому автомобілі;

3.3. відповідач Андрєєв М.С. виніс оскаржувану постанову з порушенням вимог ст. ст. 278-280 КУпАП, тобто без будь-якої підготовки справи до розгляду, без оголошення посадової особи, яка розглядає справу, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у справі, та свідки, і взагалі не були досліджені обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

4. Зазначеними діями відповідач Андрєєв М.С. , за ствердженням позивача, порушив право останнього на захист, гарантоване статтями 59 та 63 Конституції України.

5. Також позивач послався на Рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року у справі № 1-11/2015 в тому контексті, що складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження, а тому розгляд справи про адміністративне правопорушення у скороченому провадженні, тобто на місці його вчинення, а не за місцем знаходження уповноваженого органу (посадової особи), у випадках, прямо не визначених законом, - становить порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

6. Вважаючи дії інспектора поліції Андрєєва М.С. безумовно протиправними, позивач у позовній заяві порушив питання й про постановлення окремої ухвали щодо нього в порядку ст. 249 КАС України.

ІІІ. Рух провадження у справі та позиція відповідачів по суті спору

7. Ухвалою від 03.04.2020 року було відкрито провадження у справі, а її розгляд призначений на 13.04.2020 року.

8. Судові засідання, призначені на 13.04.2020 року, 30.04.2020 року, 25.05.2020 року, 11.06.2020 року, 01.07.2020 року, відкладались у відповідності до розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України (у редакції, яка діяла до 17.07.2020 року), так як відповідачі по справі у судове засідання не з`являлися, відзиву до даній справі не надавали та жодних клопотань про розгляд справи без їх участі до суду не надходило.

10. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 25.05.2020 року від останнього надійшла заява про розгляд справи без його участі.

11. Відповідачі в судове засідання не з`явились жодного разу, про причини неявки не повідомили, відзиву на позов не подали, заяв чи клопотань процесуального характеру не надали.

IV. Обставини, встановлені в ході судового розгляду

12. 29.03.2020 року інспектор Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції Андрєєв М.С. виніс Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2314565.

13. Вказаною Постановою встановлено, що позивач ОСОБА_1 у м. Оріхів по вул. Марії Сокіл керував транспортним засобом «Nissan Almera» з номерним знаком НОМЕР_1 без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги підпункту «г» пункту 2.1 Правил дорожнього руху.

Цією постановою позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, на підставі якої до нього було застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

14. Постанова була винесена після того, як позивач, якого Інспектор Андрєєв М.С. зупинив з метою перевірки документів на транспортний засіб, зареєстрований за межами України, відмовився пред`являти страховий поліс, вважаючи цю вимогу поліцейського незаконною.

Про факт відмови пред`явити страховий поліс позивач зазначив у позовній заяві, тому ця обставина не підлягає окремому доказуванню на підставі ч. 1 ст. 78 КАС України.

15. Доказів наявності у позивача страхового полісу, чинного на час винесення оскаржуваної Постанови, суду надано не було.

V. Норми права, що регулюють спірні відносини

16. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

17. Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України "Про Національну поліцію".

15. За правилами пунктів 8, 11 частини першої статті 23 цього ж Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

18. Відповідно до частин першої, другої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

19. Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі ті, що передбачені статтею 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

20. Частинами першою, третьою статті 254 КУпАП обумовлено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

21. За приписами частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

22. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (статті 251 КУпАП).

23. Частиною першою статті 268 КУпАП обумовлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

24. Статтею 280 КУпАП установлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

25. За змістом частин першої-третьої статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

26. Вищенаведеним законодавчим приписам кореспондують норми Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року N 1395 (надалі - Інструкція), яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

27. Так, відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, статтею 126 КУпАП.

28. Процедуру розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху детально регламентовано розділом III Інструкції, відповідно до пунктів 1 та 2 якого:

«1. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

2. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

29. Пунктами 1, 2 та 5 розділу IV Інструкції встановлено таке:

«1. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

2. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

5. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції...

У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП)».

30. Відповідно до абзацу другого частини другої статті 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського <...> пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

31. Забороняється експлуатація <...> транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") (частина перша статті 37 Закону України "Про дорожній рух").

32. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

33. Статтею 21 указаного Закону встановлено таке:

«21.1. З урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Стосовно транспортних засобів, які не беруть участі в дорожньому русі, укладення договору страхування є необов`язковим.

Транспортний засіб має відповідати вимогам, передбаченим пунктом 1.7 статті 1 цього Закону, з моменту взяття ним участі в дорожньому русі на території України.

Положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону.

21.2. Контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється:

відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

21.3. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

21.4. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом».

34. Посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 53 цього ж Закону).

35. Згідно з підпунктом (ґ) пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитись з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 цих Правил.

36. Відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, встановлена статтею 126 КУпАП, за приписами частини першої якої керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

VI. Мотиви суду та оцінка судом встановлених обставин й доводів позивача

Щодо ухвалення поліцейським оскаржуваної Постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення.

37. За змістом статті 254 КУпАП, частина перша якої що містить гіпотезу про факт вчинення адміністративного правопорушення та диспозицію необхідності фіксації вчиненого правопорушення протоколом, у своїй частині третій встановлює виняток із загального правила, згідно з яким протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Отже, законодавець, з метою спростити та скоротити в часі розгляд деяких справ про адміністративні правопорушення, встановив виняток із диспозиції статті 254 КУпАП. Однак, спрощений розгляд справ за відповідними статтями не зменшує їх суспільну небезпечність і не встановлює жодних привілеїв у порівнянні з іншими статями КУпАП, складання протоколу в яких є обов`язковою процедурою.

38. Системний аналіз приписів статей 222 і 258 КУпАП у контексті змісту спірних правовідносин дає підстави для висновку про те, що у випадку виявлення ознак адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 126 КУпАП, складення протоколу про адміністративне правопорушення не вимагається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення (за наявності відповідних підстав) виноситься безпосередньо на місці вчинення правопорушення посадовою особою органу (підрозділу) Національної поліції.

39. Таким чином, безпідставними є наведені у позові твердження позивача щодо незаконності розгляду стосовно нього справи про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 126 КУпАП на місці його вчинення та без складення протоколу про адміністративне правопорушення.

40. Окрім того, доцільно звернути увагу на те, що Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року N 5-рп/2015, на яке посилається позивач, ухвалено до внесення відповідних змін до статті 258 КУпАП, а тому не може бути застосовано до спірних правовідносин.

Так, Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст.258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Щодо законності вимоги поліцейського пред`явити страховий поліс

41. Так само не заслуговують на увагу ствердження позивача стосовно неможливості перевірки наявності у водія полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поза межами процедур складання протоколу щодо порушення правил дорожнього руху чи оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, з таких підстав.

42. Імперативні приписи абзацу другого частини другої статті 16 Закону України "Про дорожній рух" і пункту 21.3 статті 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зобов`язують осіб, що керують транспортними засобами, мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Виключення з цього правила встановлені у пункті 13.1 статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

З указаним законодавчо визначеним обов`язком водіїв корелюються встановлені пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" та статтею 53 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" повноваження органів Національної поліції щодо перевірки дотримання правил дорожнього руху, в тому числі в аспекті наявності у водія відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

43. На наведених вище висновках ґрунтується й практика Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладена, зокрема, у постановах від 21.11.2018 року у справі № 465/6677/16-а та від 21.11.2019 року № 522/22180/16-а.

Щодо посилань на порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

44. Доводи позивача про те, що при розгляді стосовно нього справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції було порушено право на захист, оскільки справу розглянуто на місці зупинки транспортного засобу, без розгляду клопотань, допиту свідків, заслуховування пояснень позивача тощо, чим порушено право на захист, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної Постанови, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, розглядається за місцем його вчинення (п. п. 37-40 цього Рішення).

Вище вказана позиція узгоджується з практикою викладеною в постанові Верховного Суду від 12.03.2018 року у справі № 751/6165/17.

У положеннях статті 268 КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Водночас положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП, в даному випадку не передбачено і тому не здійснювалося поліцейським на законних підставах. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КпАП України, за формою та змістом відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

При цьому позовна заява не містить стверджень та посилань на відповідні докази щодо того, чи були з боку поліцейського позивачу створені перешкоди у залученні захисника при розгляді цієї справи, не вказано, які саме клопотання не були розглянуті поліцейським, які саме свідки не допитані тощо.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ч. 1 ст. 126 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд звертає увагу на те, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, і позивач не обґрунтував, що вчиняв дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу.

VII. Висновки суду

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт непред`явлення позивачем страхового полісу поліцейському на законну вимогу останнього, а оскаржувана Постанова була винесена з підстав та в порядку, визначених законом, а також за формою та змістом відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, підстави для її скасування - відсутні.

У зв`язку з цим суд не вбачає й підстав для постановлення окремої ухвали щодо інспектора Андрєєва М.С .

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 2, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції Андрєєва Миколи Сергійовича, Оріхівського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про визнання протиправними дії та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 2314565 від 29.03.2020 року, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили і є остаточним після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.В. Смокович