Справа № 460/2749/20
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 серпня 2020 року м. Рівне №460/2749/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді О.М. Дудар, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій.

Позивач просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Рівненській області щодо нарахування заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску станом на 30.03.2020 в сумі 11785,82грн;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Рівненській області відкликати всі раніше передані на примусове виконання податкові повідомлення-рішення/вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, складені відносно ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Рівненській області видалити з ІКПП дані про наявність заборгованості з єдиного соціального внеску станом на 30.03.2020 у сумі 11785,82грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач з 2004 року фактично не здійснював будь-яку підприємницьку діяльність та не отримував від такої доходу.

При цьому, 05.11.2012 Корецькою районною державною адміністрацією Рівненської області до Єдиного державного реєстру були внесені дані позивача як про фізичну особу-підприємця з відміткою про те, що свідоцтво про державну реєстрацію вважається недійсним.

Крім того, з 16.05.2008 позивач офіційно працевлаштований у ТОВ "Круїз-авто" водієм. З 27.05.2011 по даний час роботодавцем своєчасно нараховувався та сплачувався за позивача єдиний соціальний внесок.

Не зважаючи на ці обставини, Головним управлінням ДФС у Рівненській області було надіслано позивачу вимоги про сплату боргу №Ф-6409-50 на суму 2754,18грн, від 15.08.2019 №Ф-6409-50 на суму 5508,36грн, від 08.11.2019 №Ф-6409-50 на суму 8262,54грн. Також відповідачем було надіслано рішення від 03.10.2019 № про застосування штрафних санкцій та пені за несплату (перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, за яким позивач зобов`язаний сплатити штраф у сумі 769,10грн.

У зв`язку з цим позивач у грудні 2019 року звертався до ДФС України зі скаргою на неправомірні дії податкового органу, проте жодне із поставлених питань вирішено не було.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 04.12.2019 у справі 3440/2149/19, якщо особа є фізичною особою-підприємцем, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, та одночасно є найманим працівником, така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є роботодавець. Мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Вказав, що дії відповідача щодо нарахування заборгованості базуються на даних інтегрованої картки платника податків, а тому відповідача необхідно зобов`язати видалити дані про наявність боргу.

Ухвалою суду від 29.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Призначено підготовче засідання на 15.05.2020.

Ухвалою суду від 15.05.2020 відкладено підготовче засідання на 16.06.2020 у зв`язку із запровадженням в Україні протипандемічних заходів та встановленням карантину.

25.05.2020 від Головного управління ДПС у Рівненській області надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Запис щодо припинення позивачем підприємницької діяльності у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутній.

Чинним законодавством не передбачено такої підстави звільнення від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як фактичне нездійснення підприємницької діяльності та відсутність доходу.

Оскільки позивач перебуває у стані фізичної особи-підприємця, незалежно від наявності чи відсутності доходу, зобов`язаний сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Припинення позивача - платника єдиного внеску - фізичної особи-підприємця, на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку - не відбулося, у зв`язку з чим нарахування боргу та формування вимог є правомірним.

Ухвалою суду від 16.06.2020 закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті на 30.07.2020.

Ухвалою суду від 30.07.2020 суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження, допустивши процесуальне правонаступництво у справі шляхом заміни відповідача, Головного управління ДФС у Рівненській області, його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Рівненській області.

Розглянувши позовну заяву та відзив на позовну заяву, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець 26.03.2003 (запис внесено 05.11.2012, номер запису: 0002012), як платник податків перебуває на обліку у контролюючому органі з 03.04.2003

Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "Круїз-авто" від 28.02.2020 №19, ОСОБА_1 працює у ТОВ "Круїз-авто" водієм категорії "Д" з 27.05.2011 (наказ про прийняття на роботу від 27.05.2011 №31) по даний час. За даний період з працівника утримували податки із заробітної плати та нараховували єдиний соціальний внесок (а.с.7).

Згідно з довідкою ТОВ "Круїз-авто" від 04.03.2020 №21, за період травень 2008 року - квітень 2011 товариством за ОСОБА_1 було сплачено 171,11грн єдиного соціального внеску (а.а.с.8-9).

Згідно з довідкою ТОВ "Круїз-авто" від 04.03.2020 №22, за період травень 2011 року - лютий 2020 року товариством за ОСОБА_1 було сплачено 39158,51грн єдиного соціального внеску (а.а.с.10-13).

Відповідно до відомостей, які містяться в інтегрованій картці платника єдиного внеску (код класифікації доходів бюджету 71040000) станом на 30.11.2019 за ОСОБА_1 рахується борг з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 9031,64грн, який формувався шляхом нарахування пені та відповідних сум по терміну сплати:

- 21.01.2019 - 2457,18 (за 4 квартал 2018 року);

- 19.04.2019 - 2457,18 (за 1 квартал 2019 року);

- 19.07.2019 - 2457,18 (за 2 квартал 2019 року);

- 21.10.2019 - 2457,18 (за 3 квартал 2019 року).

У зв`язку з нарахуванням боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, ОСОБА_1 звернувся до контролюючого органу зі скаргою.

Листом від 31.03.2020 №3969/ФОП/19-00-99-07-07 Головне управління ДПС у Рівненській області повідомило позивача про те, що станом на 30.03.2020 згідно ІКПП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) рахується заборгованість по коду бюджетної класифікації 71040000 (єдиний соціальний внесок для фізичних осіб - підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) становить 11785,82грн. Повідомлення встановленої форми про скасування державної реєстрації по ОСОБА_1 до податкового органу не надходило. Оскільки ОСОБА_1 не було добровільно сплачено суму єдиного соціального внеску, на підставі даних особового рахунку в автоматичному режимі сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) (а.а.с.14-17).

Вважаючи дії відповідача щодо нарахування боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

За приписами ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

Справа в адміністративному суді може бути порушена за наявності між сторонами публічно-правового спору, оскільки у розумінні ст.4 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Такий спір характеризується, зокрема, тим, що у ньому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і такий спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист (ст.5 КАС України).

З наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте, ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

У силу вимог ч.1 ст.2 Закону №2464-VI, його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

За приписами ч.4 ст.8 Закону №2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з п.3 ч.1 ст.14 Закону №2464-VI на органи доходів і зборів покладено обов`язок здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Як визначено частиною першою статті 3 вказаного Закону, збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами, зокрема, обов`язковості сплати; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI).

У розумінні пункту 3 частини першої статті 1 Закону №2464-VI застрахована особа - це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI є платниками єдиного внеску.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.25 Закону №2464-VI рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Розділом VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953 (далі - Інструкція №449), врегульований порядок стягнення заборгованості з платників.

Відповідно до п.1 розд.VI Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Згідно з п.2 розд.VI Інструкції №449 у разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Згідно з приписами ст.71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Статтею 72 цього Кодексу визначено, що для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла: від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, звітах про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій; від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та Національного банку України, від банків, інших фінансових установ - інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків; від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів; за наслідками податкового контролю; для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності також використовується інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку.

Згідно ст.74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику. Внесення інформації до баз даних інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючими органами.

Організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає Порядок ведення органами Державної податкової служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за №751/28881 (далі - Порядок №422).

Відповідно до п.2 розд.І Порядку №422, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Згідно з п.1 розд.ІІ Порядку №422, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Аналіз наведених норм вказує на те, що нарахування та облік нарахованих і сплачених сум єдиного внеску органами ДПС за своєю юридичною природою не є тими діями суб`єкта владних повноважень, які породжують для платників податків будь-які правові наслідки.

Саме по собі нарахування боргу та відображення в інтегрованій картці платника відповідних даних не породжує для платника податків настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права і обов`язки.

Таким чином, дії відповідача з нарахування та обліку нарахованих і сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в інтегрованій картці платника неможливо вважати його рішенням, дією чи бездіяльністю, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки позивача у сфері публічно-правових відносин.

Суд зауважує, що Законом №2464-VI визначені способи оскарження рішень контролюючих органів - адміністративний та судовий, які в повному обсязі дають можливість платнику внеску захистити порушене право.

Звідси, в разі прийняття відповідачем відповідного рішення (вимоги про сплату боргу, рішення про застосування штрафних санкцій) позивач вправі оскаржити його в установленому порядку.

Таким чином, позивач, оскаржуючи дії відповідача щодо нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та обліку боргу в інтегрованій картці платника, обрав спосіб захисту, що не відповідає визначеному законодавством.

Суд зазначає, що право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у ст.5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Такі висновки викладено Верховним Судом у постанові від 24.10.2018 у справі №731/216/17 та враховуються судом у силу положень ч.5 ст.242 КАС України.

У сукупності викладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог повністю.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (вул.Відінська, буд.12, м.Рівне, 33023, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 31 серпня 2020 року.

Суддя О.М. Дудар