Справа № 754/5736/20
Суддя: Зотько Т. А.
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/226/20
Справа №754/5736/20
РІШЕННЯ

Іменем України

10 серпня 2020 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції України (м. Київ) про визнання неправомірними дії головного державного виконавця та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження і про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання неправомірними дії головного державного виконавця та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження і про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.Свої вимоги позивач мотивує тим, що старшим інспектором з о/д ВАП УПП у м. Києві Департаменту патрульної поліції МВС України Дубініним В.В. складена постанова відносно позивача про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 494862 від 14.02.2020 року. Надалі, на виконання вищевказаної постанови Головним державним виконавцем Деснянського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вахрушевою Р.М., було відкрите виконавче провадження № 61959557.

Позивач, не погоджуючись з постановою про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 494862 від 14.02.2020 року, 02.03.2020 оскаржив її в суді, але не зважаючи на процедуру оскарження працівники патрульної поліції подали вказану постанову на примусове виконання. Таким чином, на думку позивача державний виконавець порушив норми закону, оскільки постанова на виконання якої було відкрито виконавче провадження, законної сили не набрала та оскаржується у судовому порядку, а відтак дії державного виконавця є передчасними та неправомірними, а тому позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Ухвалою судді від 22.05.2020 року було відкрито провадження у вказаній справі, а також постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

Вказаною ухвалою надано сторонам строк для надання відзиву, відповіді на відзив тощо.

Відповідно до ч.5, 8 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Від представника Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції України (м. Київ), відзиву чи заперечень по справі в обгрунтування своєї позиції у встановлений судом строк не надано, про розгляд судом даного провадження повідомлений належним чином, про що свідчить підпис уповноваженої особи на копії листа, що міститься в матеріалах справи.

Суд повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного висновку:

На виконанні Головного державного виконавця Деснянського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вахрушевої Р.М., перебуває виконавче провадження № 61959557 від 05.05.2020, щодо виконання постанови № НК 494862 виданої 14.02.2020 УПП у м. Києві про стягнення з ОСОБА_1 , штрафів у справах про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху на користь держави у розмірі 1020, 00 грн.

Цього ж дня Головним державним виконавцем Деснянського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вахрушевою Р.М., було винесено постанову про розмір мінімальних втрат виконавчого провадження № 61959557.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Умовами ст. 289 КУпАП визначено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Оскаржувані постанови державного виконавця вручені позивачу 08.05.2020, що підтверджується конвертом з відбитком поштового штемпеля та інформаційним витягом з "Укрпошти.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ, чинний станом на дату виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 2 частини 1 статті 2 Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: обов`язковості виконання рішень.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Вимогами статті 10 Закону №1404-VІІІ заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно вимог статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження.

Частиною 5 статті 26 Закону №1404-VІІІ передбачено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва Бабко В.В. від 03.03.2020 року відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора з о/д ВАП УПП у м. Києві Департаменту патрульної поліції МВС України про скасування постанови.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно ч. 3 ст.73 КАС України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов`язаний довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності винесення оскаржуваних постанов.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії Державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції України (м. Київ), щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, є неправомірними та передчасними, оскільки державний виконавць не перевірши обставин справи незаконно прийнято до примусового виконання постанову, відносно позивача ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 494862 від 14.02.2020 року, що порушує законні права позивача, оскільки постанова про адміністративне правопорушення оскаржується позивачем в судовому порядку, а відтак на момент відкриття виконавчого провадження, пред"явлена до виконання постанова про адміністративне правопорушення законної сили не набрала.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати відносяться за рахунок держави.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8-9, 19, 20, 25, 72-77, 160,287, 382 КАС України, ст.ст. 289, 291 КУпАП, ч. 2, 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції України (м. Київ) про визнання неправомірними дії головного державного виконавця та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження і про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження- задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Деснянського РВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вахрушевої Р.М., щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, щодо примусового виконання постанови НК № 494862 виданої 14.02.2020 року, постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в межах виконавчого провадження № 61959557 за станом на 05.05.2020 року - неправомірними.

Постанову про відкриття виконавчого провадження № 61959557 від 05.05.2020 року та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 195,30 грн. від 05.05.2020 року виконавчого провадження № 61959557 головного державного виконавця Деснянського РВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вахрушевої Р.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 1020,00 грн. - скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: