Справа № 460/738/20
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2020-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2020 року м. Рівне №460/738/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Д.Є. Махаринця розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненська міська рада
визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненської міської ради, в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає в ухиленні по забезпеченню безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вул. Фруктова в м. Рівне;

зобов`язати відповідача прийняти рішення стосовно забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вул. Фруктова в м. Рівне, в т.ч. вирішити питання по освітленню вулиці, облаштуванню тротуарів, встановленню дорожніх знаків, ремонту каналізаційних люків;

встановити судовий контроль за виконанням рішення шляхом зобов`язання відповідача у встановлений судом строк подати звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що вищевказана бездіяльність Рівненської міської ради призводить до порушення прав мешканців будинків 4, 3, 2, 7 по вул. Фруктова; будинків 15, 17-А по вул. Коперника у м.Рівне , пішоходів та водіїв, оскільки проїзна частина та облаштування тротуару не відповідають вимогам Державних будівельних норм, відсутні обмежувальні дорожні знаки, що впливає на безпеку дорожнього руху.

Відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому він вказує на те, що відстань між парканами житлових будинків мешканців вул.Фруктової складає 4 м, а тому влаштування тротуару неможливе, оскільки не відповідатиме встановленим нормам. Відповідач зазначає, що 2018 року у зв`язку із обмеженим фінансуванням не було здійснено влаштування обмежувального дорожнього знаку на вул.Фруктовій. У подальшому, 21.01.2020 р. координаційною радою з питань безпеки дорожнього руху м.Рівного відхилена пропозиція по встановленню знаків, які обмежують рух вантажних транспортних засобів по вул.Фруктовій. За результатами вивчення даного питання з`ясовано, що вул.Фруктова з`єднує вулиці П.Могили та Коперника, а тому її перекриття призведе до відсутності сполучення між ними. Крім цього, відповідно до додатку 3.1 ДБН 360-92 «Планування та забудова міських і сільських поселень» заборонено перекриття проїздів, які ускладнюють роботу пожежним службам.

З наведених підстав, Рівненська міська рада просила суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 24.02.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Позивачем подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У поданому клопотанні не наведено належних доводів, які б вказували на те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування вимагають проведення судового засідання або посилань на обставини, які можливо встановити лише у такий спосіб. У ньому лише вказано норми КАС України без наведення його обґрунтування і без подачі відповідних доказів, що само по собі не може свідчити про необхідність розгляду справи в іншому порядку ніж аналогічні справи з таким же предметом. А отже суд відмовляє в його задоволенні.

Позивачем подано відповідь на відзив яка зводиться до того, що ним позитивно оцінені певні виконані роботи відповідача на вулиці Фруктовій, проте звертає увагу на необхідність перекриття даної вулиці (тільки з можливістю проїзду пожежних машин) оскільки пішоходи не мають можливості рухатись цією вулицею безпечно або принаймі встановлення одностороннього руху легкових машин. Щодо вказаного у відзиві покликання відповідача на ліквідацію ямковості на вищевказаній вулиці, позивач зазначив, що після введення даної ділянки дороги в експлуатацію 2 оглядових каналізаційних колодязя виявились частково заасфальтованими, що підтверджується долученими фотознімками. Звернув увагу на те, що відповідачем не розглянуто питання запровадження одностороннього руху на вулиці Фруктовій, не надано до відзиву висновків КП «Рівнеоблводоканал» про якість виконання дорожніх робіт біля оглядових люків, не надано висновків комісії з питань безпеки дорожнього руху про можливість перекриття вулиці шлагбаумом, так як це було до 2015 року. Також звернув увагу на те що відповідні ремонтні роботи ямковості вулиці та встановлення заборонного знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» було проведено відповідачем лише після відкриття провадження в даній справі. В зв`язку з вищенаведеним просив позов задовольнити повністю.

Дослідивши матеріли по справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що поданий позов необхідно задовольнити повністю, з огляду на таке.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 16 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 №2862-IV(далі - Закон №2862-IV) встановлено, що вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Згідно зі статтею 19 Закону №2862-IV, основними обов`язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є, зокрема, забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить зокрема виконання вимог законодавства та рішень органів виконавчої влади про дорожній рух і його безпеку; розробка, затвердження та реалізація міських і районних програм розвитку дорожнього руху та його безпеки; організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем організації дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів;

Поряд з тим, до компетенції власників автомобільних доріг, або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; організація і здійснення заходів, спрямованих на захист навколишнього природного середовища; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; обладнання доріг, вулиць та залізничних переїздів технічними засобами регулювання дорожнього руху та їх утримання (ст. 9 цього ж Закону).

Крім того, відповідно до статті 24 вказаного Закону - власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Відповідно до п. 5 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 р. №198 (далі по тексту - Правила №198) власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища.

Однак, як слідує з матеріалів справи вказані приписи законодавства відповідачем не дотримані.

Згідно вимог Державних будівельних норм 360-92 ширина смуги руху для житлових вулиць рівняється 3,5 м, ширина тротуару - 1,5м.

Судом встановлено, що загальна ширина дороги по вул.Фруктовій в м.Рівне становить 3м, тротуар відсутній. Оскільки на даній вулиці діє двосторонній рух, загальна ширина дороги повинна бути 7 м, а тротуару - 3 м.

Тобто, розміри проїзної частини по вул.Фруктовій в м.Рівне не відповідають вимогам Державних будівельних норм.

Окрім зазначеного, судом встановлено, що вул.Фруктова не обладнана пішохідною доріжкою або тротуаром з твердим асфальтово-бетонним покриттям, не є освітленою. Внаслідок чого, позивач та мешканці названої вулиці, а також і інші особи вимушені рухатися по проїзній частині, яка, як вже зазначалось, в темну пору доби є неосвітленою, що в свою чергу ставить під загрозу життя та здоров`я цих осіб.

Незважаючи на неодноразові звернення мешканців будинків 4, 3, 2, 7 по вул. Фруктова; будинків 15, 17-А по вул. Коперника у м.Рівне до відповідача, оперативні заходи щодо внесення змін в організацію дорожнього руху на вказаній вулиці не внесені, відповідні дорожні знаки, які б обмежували рух транспортних засобів з обох сторін вулиці та з обох напрямків руху не розміщені.

Відповідно до п. 1.3 Технічних правил ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №54 від 14.02.2012, дорожні знаки - це вироби, малюнки і написи, що призначені для інформування учасників дорожнього руху щодо умов і режимів руху на вулицях та дорогах.

Згідно п. 3.1 розділу 33 ПДР дорожній знак "Рух заборонено" (3.1) визначається як заборона руху усіх транспортних засобів у випадках, коли: початок пішохідної зони позначено знаком 5.33; дорога та (або) вулиця перебуває в аварійному стані і непридатна для руху транспортних засобів; у такому випадку обов`язково додатково встановлюється знак 3.43.

При цьому дія знака не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; на водіїв з інвалідністю, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком Розпізнавальний знак «Інвалід» «Водій з інвалідністю», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності); на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Зона дії знака - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Таким чином, необхідність вжиття заходів щодо забезпечення безпечних умов руху транспортних засобів і пішоходів по вул.Фруктовій в м.Рівне, шляхом встановлення дорожніх знаків "Рух заборонено" (3.1) та "Пішохідна зона" (5.33) відноситься до компетенції Рівненської міської ради.

Як встановлено судом із поданого відзиву та долучених документів відповідачем 21.01.2020 на черговому засіданні координаційної ради з питань безпеки дорожнього руху м.Рівного розглянуто звернення депутата міської ради Годи М.А. про встановлення дорожніх знаків, які обмежують рух вантажних транспортних засобів по вул.Фруктовій. Координаційною радою відхилена пропозиція по встановленню дорожніх знаків, які обмежують рух вантажних транспортних засобів по вул.Фруктовій та вирішено вивчити пропозицію начальника відділу безпеки дорожнього руху УПП в Рівненській області про перекриття руху для всіх транспортних засобів шляхом встановлення обмежу вальних стовпчиків. Проте за результатами вивчення даного питання з`ясовано, що вулиця Фруктова з`єднує вулиці Петра Могили та Коперника, а тому її перекриття призведе до відсутності сполучення між ними.

Судом взято до уваги, що починаючи щонайменше з початку 2018 року позивачем та місцевими жителями вул.Фруктова, що у м.Рівне подавались до представників органів місцевого самоврядування, включно із Рівненською міською радою прохання щодо облаштування тротуарів, вирішення питання щодо заборони чи обмеження проїзду автотранспортних засобів по вул.Фруктовій, забезпечення безпеки дорожнього руху, нанесення розмітки, вирішення питання щодо освітлення вулиці в темну пору доби та ін.

З цього приводу суд зазначає, що застосування на думку суду формального підходу, на якому наполягає відповідач, аргументація якого зводиться того, що на даний час по вул.Фруктовій встановлено обмежувальний знак 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», здійснено ліквідацію ямковості, а рівень каналізаційних люків відповідає встановленим нормам не відповідає меті яку ставили перед собою мешканці вул..Фруктової та позивача в тому числі під час неодноразових звернень до відповідача.

При цьому, є безпідставним посилання відповідача на факт усунення ямковості на вулиці Фруктовій та встановлення знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», так як предметом спору у даній справі є перевірка правомірності бездіяльності Рівненської міської ради до подання даного адміністративного позову.

Крім того, аргумент відповідача щодо того, що рівень каналізаційних люків відповідає встановленим нормам не відповідає дійсності, оскільки з долучених до відзиву та відповіді на відзив фотографій (а.с.46,54-55) судом встановлено, що один із люків знаходиться значно нижче рівня асфальту навколо цього люку, а інші люки частково заасфальтовані.

Вищезазначена позиція відповідача заснована на юридичному позитивізмі та формалізмі, що суперечить засаді розумності правового регулювання та безумовно призводить до незабезпечення справедливого балансу.

Поряд із тим, органам місцевого самоврядування надані широкі межі розсуду та можливість вибору між різними способами та засобами дотримання своїх зобов`язань. Основне питання ж розсуду цієї справи полягає в з`ясуванні того, чи вдалось органові місцевого самоврядування дотриматися справедливого балансу між конкуруючими інтересами осіб - мешканців вулиці Фруктової та інтересами територіальної громади м.Рівного вцілому, при цьому із дотриманням спеціалізованого законодавства в сфері забудови міст та правил дорожнього руху, що зазнали впливу.

Принцип соціальної справедливості як вихідний принцип соціальної держави визначає, що основною функцією держави є функція оцінюючого та перетворюючого фактора і гаранта, метою якого є забезпечення для кожного члена суспільства гідного для людини рівня існування, реалізація в суспільстві соціальних гарантій, передбачених Конституцією і законами, у тому числі забезпечення рівних умов господарської діяльності.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку, форми та строків такої діяльності.

Встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Отже з огляду на все вищевикладене суд прийшов до висновку, що має місце протиправна бездіяльність органу місцевого самоврядування - Рівненської міської ради щодо задоволення потреб жителів вул.Фруктової у м.Рівному включно із позивачем із забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицею Фруктовою та забезпечення безпеки дорожнього руху на вищевказаній вулиці а отже в цій частині адміністративний позов слід задовольнити.

Вказана правова позиція підтверджується правовим висновком зробленим Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №464/5990/16-а (адміністративне провадження №К/9901/33439/18) постанова від 03.06.2020.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Рівненської міської ради прийняти рішення стосовно забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицею Фруктова в.м.Рівне в тому числі вирішити питання по освітленню вулиці, облаштуванню тротуарів, встановленню дорожніх знаків, ремонту каналізаційних люків суд зазначає наступне.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, позовна вимога щодо зобов`язання відповідача вчинити загальні заходи, у редакції, яку просить позивач виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому в такій редакції не підлягає задоволенню.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст.9 цього Кодексу суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як роз`яснив Верховний Суд України у п. 3 постанови Пленуму N 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення», вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Відповідно до норм частин 1 і 2 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

При цьому, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зокрема, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача Рівненську міську раду забезпечити безпечні умови руху транспортних засобів і пішоходів по вул.Фруктовій в м.Рівне та вирішити відповідно до закону питання щодо встановлення дорожніх знаків "Рух заборонено" (3.1) та "Пішохідна зона" (5.33) зі сторони прилеглих вулиць Коперника та Петра Могили.

Щодо поданого клопотання про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження заявленої суми витрат на правову допомогу позивачем не надано жодного доказу, відтак суд відмовляє в стягненні з відповідача - Рівненської міської ради 10000 грн. витрат на правову допомогу на користь ОСОБА_1 .

Проте, на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 840,80 грн., сплачена відповідно до банківської квитанції від 19.02.2020, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про встановлення контролю за виконанням даного рішення шляхом зобов`язання відповідача у встановлений судом строк подати звіт про виконання судового рішення суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 129, 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» та статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічна норма закріплена в статті 370 КАС України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано статтею 382 КАС України.

Згідно з частиною 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Тобто, питання щодо зобов`язання відповідача подати такий звіт вирішується судом під час постановлення судового рішення.

Таким чином, встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

В даному ж випадку, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням зазначеного рішення, однак наголошуючи при цьому, що, відповідно до частин другої, третьої статті 14, статті 370 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Керуючись статтями 241-246, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( вул.Фруктова, 4, кв.1, м.Рівне, 33001 , ІПН НОМЕР_1 ) до Рівненської міської ради (вул.Соборна, 12а, м.Рівне, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Рівненської міської ради, яка полягає в ухиленні від забезпечення безпечних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів по вулиці Фруктовій в м. Рівне.

Зобов`язати відповідача Рівненську міську раду забезпечити безпечні умови руху транспортних засобів і пішоходів по вулиці Фруктовій в м.Рівне та вирішити питання встановлення дорожніх знаків "Рух заборонено" (3.1) та "Пішохідна зона" (5.33) зі сторони прилеглих вулиць Коперника та Петра Могили.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Рівненської міської ради (вул.Соборна, 12а, м.Рівне, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Є. Махаринець