Справа № 280/4690/20
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

07 вересня 2020 року Справа № 280/4690/20 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, )

про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач ), в якій позивач просить суд: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в призначенні пільгової пенсії та зарахуванні періодів роботи до пільгового стажу за Списком № 1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 починаючи з 05.12.2019 року, відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 1 періоди з 11.05.1985 року по 23.12.1989 року, з 03.09.1990 року по 26.01.1991 року, з 01.05.1991 року по 31.08.1991 року, з 01.11.1991 року по 30.11.1991 року, з 05.02.1992 року по 30.04.1992 року, з 01.06.1992 року по 31.10.1992 року, з 01.03.1993 року по 30.04.1993 року, з 01.06.1993 року по 31.08.1993 року, з 01.02.1997 року по 31.12.1997 року, з 01.04.1998 року по 30.09.1998 року, з 01.04.1999 року по 30.09.1999 року, з 01.04.2000 року по 30.06.2000 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що загальний трудовий стаж ОСОБА_1 (у календарному обчисленні) становить 33 роки 08 місяців 13 днів, що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_2 та відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має право виходу на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 зі скороченням пенсійного віку. Зазначає, що 05.12.2019 він звернувся до Шевченківського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте, листом Шевченківського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 26.12.2019 № 133/Т-1 йому повідомлено про відсутність підстав для призначення пільгової пенсії за віком та рекомендовано надати відповідний пакет документів для розгляду на комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області пільгового стажу роботи, оскільки підприємство, на якому працював позивач, на сьогодні ліквідовано без правонаступництва. На виконання зазначеного листа відповідача 26.03.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про направлення моїх документів на розгляд комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років з метою підтвердження стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Станом на 09.07.2020 позивач жодної відповіді так і не отримав. Вважає відмову відповідача в призначенні йому пільгової пенсії протиправною, у зв`язку із чим просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 20.07.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) у судовому засіданні 17.08.2020. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надавши 11.08.2020 до суду відзив на позовну заяву (вх.№36720), в якому зазначає, що оскільки позивач не звернувся до відповідача із заявою встановленого зразка про призначення пенсії, не виконав вимог стосовно підтвердження пільгового характеру роботи та, відповідно, рішення про відмову у призначенні пільгової пенсії відповідачем не приймалось, то на даний час його позовні вимоги є передчасними. Стосовно зарахування до пільгового стажу періоду проходження дійсної строкової служби позивачем зазначає, що у період з 11.05.1985 по 23.12.1989 він проходив дійсну строкову службу в лавах Радянської армії, про що свідчить запис № 4 у трудовій книжці. Позивач стверджує, що протягом періоду проходження служби він виконував обов`язки старшини команди водолазів, проте запис про виконання таких обов`язків у трудовій книжці позивача відсутній, а довідки, яка підтверджувала б пільговий характер його роботи у цей період позивачем не надано. Щодо зарахування до пільгового стажу певних періодів його роботи зазначає, що такі періоди можливо зарахувати лише на підставі пункту 20 Порядку № 637 за умови надання довідки, яка уточнює пільговий характер роботи з посиланням на розділ ХХІІІ «Загальні професії», код 465 Списку № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.1991 № 10, виробництв, цехів, професій, посад, робота на яких дає право на пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, передбачені посади водолазів, зайняті роботою під водою, в тому числі в умовах підвищеного атмосферного тиску, не менше 275 годин на рік (25 годин на місяць), або час перебування яких під водою з початку водолазної практики становить 2750 годин і більше. За таких обставин, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у межах строку, встановленого ст. 258 КАС України.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , з 13.01.2015 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», про що свідчить наявний в матеріалах справи протокол №508 від 22.01.2015.

05.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою довільної форми про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надавши наступні документи:

- копія паспорту;

- копія ідентифікаційного коду;

- копія трудової книжки НОМЕР_2 ;

- копія військового квитка серії НОМЕР_3 ;

- копія протоколу засідання водолазної кваліфікаційної комісії Центральної рятувальної станції № 6 від 03.09.1990;

- копія особистої книжки водолаза № 105;

- довідка № 125-464 від 03.12.2019 про підтвердження пільгового стажу, виданої ПАТ «Дніпроспецсталь» ім. A.M. Кузьміна;

- копія наказу № 38 від 01.06.1992 про присвоєння водолазної кваліфікації;

- копія архівного витягу № 03-06/Т-107-3 від 19.06.2017;

- копія архівної довідки № 03-06/Т/107-5 від 19.06.2017;

- копія архівної довідки № 03-06/Т-107-2 від 20.06.2017.

Листом Шевченківського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя (сервісного центру) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 26.12.2019 № 133/Т-1 повідомив позивача про відсутність підстав для призначення пільгової пенсії за віком та рекомендовано надати відповідний пакет документів для розгляду на комісії ГУ ПФУ в Запорізькій області пільгового стажу роботи, оскільки підприємство, на якому я працював, на сьогодні ліквідовано без правонаступництва.

ОСОБА_1 повторно звертався до відповідача листами від 23.01.2020, 26.03.2020, 10.07.2020, копії яких додані до відзиву на позовну заяву.

Відповідач листами від 11.02.2020 № 583-629/Т-02/8-0800/20, від 06.04.2020 № 2546-2635/Т-022/8-0800/20, від 23.07.2020 № 6343-6224/Т-02/8-0800/20 повторно повідомляв позивача про необхідність надання додаткових документів, зокрема, довідки, яка підтверджує пільговий характер роботи позивача на посаді водолаза. Наголошую, що рішення про відмову у призначенні пільгової пенсії позивачу відповідачем не приймалось, а листами повідомлялось, що у разі дотримання вимог відповідача, ним буде визначено право на призначення позивачу пільгової пенсії.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

До спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд застосовує норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на момент звернення позивача за призначенням пенсії), оскільки абзацами 1, 2 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» вказаного Закону визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно частини першої статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин першої та третьої статті 44 Закону №1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною п`ятою статті 45 Закону №1058-IV передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно частини першої статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають водолази 1, 2, 3 групи спеціалізації робіт та інші працівники, зайняті роботою під водою, у тому числі в умовах підвищеного атмосферного тиску, не менше 275 годин на рік (25 годин на місяць), або час перебування яких під водою з початку водолазної практики становить 2750 годин і більше (розділ ХХІІІ Списку № 1).

Відповідно до пункту 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 (далі Порядок №22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно підпунктів 1 та 2 пункту 2.1 Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу або Порядок № 637). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Відповідно до пунктів 1-3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Зі змісту вказаної норми вбачається, що уточнюючі довідки мають надаватися у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах (аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18.04.2019 у справі № 156/173/17).

Тобто, законодавцем чітко передбачено, що трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Між тим, пенсійним органом протиправно не взято до уваги вищезазначені правові норми.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачем до заяви про призначення пільгової пенсії, серед іншого, було надано копію трудової книжки.

Так, відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 :

- з 11.05.1985 по 23.12.1989 проходив дійсну військову службу в лавах Радянської Армії (запис № 4);

- з 03.09.1990 по 01.02.1992 працював водолазом 2 класу Аварійно-рятувальної маневреної групи Запорізької центральної рятувальної станції Запорізької обласної ради товариства рятування на водах України (записи №№ 10-11);

- з 01.02.1997 по 01.01.2001 працював водолазом першого класу рятувально-водолазної станції смт. Кирилівки Запорізької центральної рятувальної станції (записи №№ 20-22);

- з 25.01.2001 по 25.07.2001 працював водолазом першого класу рятувально-водолазної служби при Кирилівській селищній раді Запорізької центральної рятувальної станції (записи №№ 23-24);

- з 31.07.2001 по 31.07.2001 працював водолазом першого класу рятувально-водолазної станції Кирилівської селищної ради (записи №№ 25-26).

Суд зазначає, що в період з 11.05.1985 по 23.12.1989 позивач проходив дійсну строкову службу в лавах Радянської Армії, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_3 , а також записом № 4 у його трудовій книжці.

В період проходження дійсної строкової служби позивач виконував обов`язки старшини команди водолазів, дана посада відноситься до Списку № 1 у відповідності до розділу XXI. «Загальні професії» Постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах», стаж якої складає 04 роки 07 місяців 13 днів, що підтверджується протоколом № 6 від 03.09.1990та особистою книжкою водолаза, копії якої також знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», можливе проведення взаємного зарахування періодів роботи, передбачених статтями 13, 14, 100, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах. До стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Згідно частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, період проходження позивачем військової строкової служби в лавах Радянської Армії має бути зарахований до стажу роботи ОСОБА_1 за Списком № 1 та до загального трудового стажу.

Враховуючи викладене, у ОСОБА_1 був наявний спеціальний трудовий стаж для призначення пільгової пенсії за Списком № 1 на посаді водолаза станом на дату подачі заяви про призначення пенсії.

Виходячи з системного аналізу вищезазначених норм та обставин справи, суд доходить висновку, що позивачем доведено відповідні періоди роботи з 1985 року по 2001 рік на посаді водолаза, а тому він має бути зарахований до пільгового стажу останнього, на підставі відомостей зазначених в трудовій книжці.

Записи у трудовій книжці позивача виконані належними посадовими особами, засвідчені підписами начальника відділу кадрів відповідного підприємства та скріплені печатками.

Наведені записи в трудовій книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день. Записи внесені належним чином і дефектів їх вчинення не мають.

Суд відзначає, що в трудовій книжці позивача містяться записи про роботу за спірний період часу на посадах, які дають право на пенсію з урахуванням пільгового стажу.

Суд критично ставиться до посилань відповідача щодо обов`язкового надання позивачем довідки з підприємства задля підтвердження стажу роботи на посаді водолаза, зважаючи на таке.

Згідно з частиною третьою статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Крім того, відповідно до статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 4.2. передбачено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З аналізу викладених вище положень, суд зазначає, що органи, які призначають пенсію мають право перевіряти надані заявником документи, а саме вимагаючи відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряючи обґрунтованість їх видачі.

Такі повноваження Пенсійного фонду повинні бути використані з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких вони спрямовані.

Таким чином, відповідач не позбавлений можливості вчинити дії, спрямовані на проведення перевірки відомостей у поданих позивачем документах.

Слід зазначити, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.03.2018 під час розгляду справи в аналогічних правовідносинах № 754/14898/15-а, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина п`ята статті 242 КАС України).

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17 висловлена аналогічна правова позиція.

Також суд зазначає, що посилання відповідача на неподання позивачем всіх документів, зокрема, довідок, є такими, що позивач не може їх самостійно усунути, виправити, вплинути на їх зміст чи в інший спосіб довести наявність трудового стажу, крім надання трудової книжки.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що на момент звернення позивача із заявою про призначення пільгової пенсії йому виповнилося 53 роки, і він мав необхідний стаж роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та загальному стажу роботи, а тому мав право на призначення пільгової пенсії.

Щодо вимог про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 починаючи з 05.12.2019, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем під час прийняття оскаржуваної відмови не досліджувалось питання достатності інших поданих позивачем документів, необхідних для призначення пенсії та їх відповідність законодавству, оскільки це питання не було підставою для відмови у призначенні пенсії.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 28.10.2019 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, третьої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин та досліджених судом документів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат в порядку статті 139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.12.2019 про призначення пенсії з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині даного рішення.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 07.09.2020.

Суддя А.В. Сіпака