Справа № 440/3302/20
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2020-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/3302/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2020 року позивач Військова частина НОМЕР_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди в розмірі 60700,54 грн. (60099,54 грн. майнова шкода, 601 грн. судовий збір).
Ухвалою від 26 червня 2020 року відповідно до статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи.
15 липня 2020 року від Виконавчого комітету Лохвицької міської ради Полтавської області надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 .
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, судова повістка про виклик до суду, направлені відповідачу за адресою місця проживання, повернулись до суду з відмітками поштової організації "за закінченням терміну зберігання".
Згідно з частиною 11 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
З огляду на викладене, відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Згідно з частиною 2 статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність розгляду даної справи за відсутності відповідача за наявними у справі матеріалами.
Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.
З 20 жовтня 2018 року по 19 січня 20019 року відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадянин ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.10.2018 №513 громадянина ОСОБА_1 було призначено на посаду старшого водія-машиніста заправної машини автомобільного відділення підвозу пального та мастильних матеріалів автомобільного взводу підвозу пального та мастильних матеріалів групи матеріального забезпечення.
Судом встановлено, що 16 січня 2019 року о 19 год. 30 хв. у м. Краматорськ по вул. О.Тихого біля будинку 12 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Камаз 43105, д/н НОМЕР_2 , по мокрому засніженому асфальтному покриттю з боку вул. Паркова у напрямку пр-ту Мира, не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на стоячий попереду нього в попутному напрямку транспортний засіб Renault Trafic, д/н НОМЕР_3 , який внаслідок цього в некерованому стані скоїв наїзд на стоячий попереду нього в попутному напрямку транспортний засіб Renault Trafic, д/н НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
За фактом скоєння молодшим сержантом ОСОБА_1 ДТП у військовій частині НОМЕР_1 було проведено службове розслідування за результатами якого було видано наказ від 16.01.2019 року № 34. Відповідно до вказаного наказу молодшого сержанта ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.01.2019 року № 57 молодший сержант ОСОБА_1 звільнений з військової служби за службовою невідповідністю та з 19.01.2019 року виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 19 лютого 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Постанова набрала законної сили 04 березня 2019 року.
Як вбачається з постанови Краматорського міського суду Донецької області від 19 лютого 2019 року, копії протоколу про адміністративне правопорушення серії БД№157692 від 16 січня 2019 року, акту приймання автомобіля на ремонт, акту огляду транспортного засобу, автомобіль Renault Trafic, д/н НОМЕР_3 належить на праві власності гр. ОСОБА_2 .
Судом також встановлено, що ОСОБА_1 під час скоєння ДТП виконував службові обов`язки водія військової частини НОМЕР_1 на автомобілі КАМАЗ 43101 військовий номер НОМЕР_2 , який закріплений на праві оперативного управління за військовою частиною НОМЕР_1 .
Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 06.12.2019 у справі №234/12331/19, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного суду від 31.03.2020, стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 60099,54 грн. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 601 грн.
На виконання постанови Донецького апеляційного суду від 31.03.2020 у справі №234/12331/19 Військовою частиною НОМЕР_1 перераховано ОСОБА_2 в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди 60700,54 грн, відповідно до платіжного доручення від 05.05.2020 №1230.
Вважаючи вину відповідача в понесені витрат Військовою частиною НОМЕР_1 , позивач звернувся з відповідним позовом до суду щодо стягнення відшкодування в порядку регресу.
Згідно з вимогам статті 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, а також за утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, за збереження виданого йому майна.
Правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном визначається Законом України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" .
Згідно зі статтею 1 цього Закону, військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.
Стаття 3 цього Закону передбачає, що військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку.
Згідно зі статтею 7 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", особи, винні у порушенні вимог цього Закону, притягаються до відповідальності згідно із законом.
Згідно з ст.ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" - фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК).
Згідно з ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Як встановлено судом, відповідач на момент скоєння ДТП виконував службові обов`язки водія військової частини НОМЕР_1 на автомобілі КАМАЗ 43101 військовий номер НОМЕР_2 , який закріплений на праві оперативного управління за військовою частиною НОМЕР_1 .
На підставі наведеного вище, беручи до уваги те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої був пошкоджений транспортний засіб Renault Trafic, д/н НОМЕР_3 доведена, військова частина НОМЕР_1 , в якій ОСОБА_1 проходив військову службу, сплатила суму майнової шкоди на користь ОСОБА_2 , до військової частини НОМЕР_1 перейшло право вимоги в порядку регресу про стягнення з відповідача суми сплаченої майнової шкоди у розмірі 60700,54 грн.
Таким чином, позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 підлягають задоволенню.
Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Отже, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_6 ) про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_6 ) на користь військової частини НОМЕР_1 заподіяну майнову шкоду у розмірі 60700,54 грн. (шістдесят тисяч сімсот гривень п`ятдесят чотири копійки).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва