Справа № 640/22216/19
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2020-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Імнем України

04 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів: Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Подільської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Подільської районної в місті Києві державної адміністрації щодо невчинення дій стосовно реєстрації місця фактичного проживання;

- зобов`язання Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації зареєструвати ОСОБА_1 за місцем проживання із зазначенням такої адреси житла особи: АДРЕСА_1 , ГО СТ "БІЛЬШОВИК".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 квітня 2020 року закрито провадження у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, та судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивачем було належно оформлено та подано позовну заяву з дотриманням вимог закону. Крім того, вказано, що в суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що справи № 640/22216/19 та № 640/4290/19 заявлені з однакових підстав, що свідчить про необґрунтованість та передчасність висновку про тотожність позовів. А відтак, закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України є неправомірним.

У відзиві Подільської районної у місті Києві державної адміністрації на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказано на правомірність висновків суду першої інстанції, який прийняв обґрунтоване судове рішення, належно та повно встановивши обставини справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування спірної ухвали суду.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні встановив, що 25 лютого 2019 року позивач звернулась до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про реєстрацію місця проживання, в якій просила зареєструвати її місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Подільської районної в місті Києві державної адміністрації відмовив позивачу у реєстрації її місця проживання за вказаною адресою з посиланням на ст. 4 Житловий кодекс Української РСР та ст. 379 Цивільного кодексу України, у зв`язку з тим, що позивач не подала необхідних документів, а саме, даний будинок не відноситься до житлового фонду.

Не погоджуючись з оскаржуваними діями, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року у справі № 640/4290/19 за позовом ОСОБА_1 до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому позивач просила суд про зобов`язання відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації зареєструвати позивача за місцем проживання з зазначенням адреси житла особи: АДРЕСА_1 ", судом відмовлено у задоволенні позову. Вказане судове рішення набрало законної сили.

Враховуючи викладене, суд попередньої інстанції дійшов висновків про те, що повторне звернення із вимогами, щодо яких є така, що набрала законної сили ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є недопустимим, та обумовлено загальним принципом, визначеним у пункті 9 частини 2 статті 129 Конституції України, в якості основної засади судочинства - обов`язковості судового рішення, що свідчить про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Разом з тим, імперативними нормами пункту 2 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Зазначена обставина, встановлена після відкриття провадження у справі є підставою для закриття провадження у справі відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України, якою встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Апелянтом вказано, що у випадку подання двох позовів, підставою яких є ряд фактів, які збігаються, проте в основі поданого пізніше позову додаються нові факти, то другий позов не буде тотожним першому і тому не можна вважати, що між сторонами вже був вирішений спір про той самий предмет і позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Тому новий позов підлягає розгляду по суті.

Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що нові факти, про які вказує позивач, не є достатніми для того, щоб визнати позов ОСОБА_1 до Подільської районної у місті Києві державної адміністрації новим.

Оцінюючи посилання апелянта на те, що позивач звернулась з вказаним позовом після прийняття рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року у справі № 640/4290/19, оскільки мали місце нові обставини, які з`явились після 25 вересня 2019 року, судова колегія вказує, що за даних обставин суд першої інстанції вірно вказав, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Так, згідно з ст. 362 КАС України право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами, мають право такі особи: учасники справи; особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Отже, позивач, вважаючи наявними обставини, які не були відомі до 25.09.2019, не позбавлена можливості звернутись до суду із заявою про перегляд рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року у справі № 640/4290/19 за нововиявленими обставинами в порядку ст. 361 КАС України.

Критично оцінюються судом апеляційної інстанції посилання апелянта на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 10.10.2019 у справі № 2340/4673/18, позаяк спір у зазначеній справі заявлений з підстав, які відрізняються від підстав вказаного спору, та при його розгляді досліджувалась можливість віднесення садового будинку до об`єктів придатних до проживання людей та експлуатації, що виключає обов`язок суду враховувати відповідні висновки Верховного Суду.

Справу № 2340/4673/18, на яку покликається апелянт, було розглянуто Верховним Судом по суті та наведено висновки про можливість реєстрації особи в садовому будинку, натомість провадження у вказаному спорі було закрито з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 238 КАС України. Тобто застосування вищенаведених висновків Верховного Суду можливе при розгляді справи по суті, проте на етапі дослідження питання наявності підстав для розгляду справи по суті є передчасним.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про закриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 312, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 квітня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов