Справа № 473/2483/20
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/2483/20
РІШЕННЯ

іменем України

"01" вересня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Заблоцької М.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в якому вказував, що 19 червня 2020 року ДОП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області Орлов В.С. склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно протоколу, 19 червня 2020 року о 12 год. 00 хв. ОСОБА_1 в м. Вознесенську по вул. Центральній, на зупинці громадського транспорту, розмістив ящики з овочами, чим порушив Правила благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Вознесенську.

На підставі протоколу 06 липня 2020 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Вознесенської міської ради було винесено постанову №82, якою ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 360 грн.

Позивач вважав, що відповідачем під час здійснення адміністративного провадження не встановлено та не доведено наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, неправильно кваліфіковано його дії, за які передбачена відповідальність за ст. 160 КУпАП.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 просив про скасування оскаржуваної постанови.

20 серпня 2020 року представник відповідача Торжинська Л.М. надала суду відзив на позовну заяву в якому вимоги ОСОБА_1 не визнала. При цьому вказувала, що наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, повністю підтверджена зібраними в процесі здійснення адміністративного провадження доказами. Обставини правопорушення повно та чітко зафіксовані в протоколі, перевірені та підтверджені під час розгляду адміністративної справи, та знайшли своє відображення в оскаржуваній постанові. Розгляд адміністративної справи відбувався у повній відповідності з вимогами Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме повноважним складом комісії, з належним повідомленням ОСОБА_1 , який на розгляд справи неодноразово та без поважних причин не з`являвся. Під час розгляду справи в повній мірі враховано обставини порушення, особу порушника та накладено стягнення в межах санкції ст. 152 КУпАП. Також представник відповідача просила врахувати, що позивачем пропущено передбачений законом строк на звернення з адміністративним позовом до суду, а тому просила відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, проте в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи без її участі.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника відповідача, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації для її вирішення.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 19 червня 2020 року ДОП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області Орлов В.С. склав відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно протоколу, 19 червня 2020 року о 12 год. 00 хв. ОСОБА_1 в м. Вознесенську по вул. Центральній, на зупинці громадського транспорту, розмістив ящики з овочами, чим порушив Правила благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Вознесенську.

На підставі протоколу 06 липня 2020 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Вознесенської міської ради було винесено постанову №82, якою ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 360 грн.

Відповідно до ст. 152 КУпАП, порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів -

тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зміст (склад) адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП становлять наступні елементи:

- об`єкт правопорушення суспільні відносини у сфері громадського благоустрою;

- об`єктивна сторона правопорушення полягає у порушенні правил благоустрою територій міст та інших населених пунктів, а також недодержанні правил щодо забезпечення чистоти і порядку в містах та інших населених пунктах;

- суб`єкт правопорушення громадянин, громадянин суб`єкт підприємницької діяльності, посадова особа;

- суб`єктивна сторона правопорушення вина у формі умислу або необережності.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані утримувати в належному стані закріплені в установленому порядку за ними території; дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів; відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані порушенням законодавства з питань благоустрою населених пунктів.

Організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають (ч.ч. 1, 4 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» органами місцевого самоврядування розробляються та затверджуються Правила благоустрою території населеного пункту, невиконання яких, відповідно до ст. 42 Закону, тягне за собою притягнення осіб, до відповідальності, в тому числі адміністративної.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачувався та притягнутий до відповідальності за те, що встановив об`єкт торгівлі (ящики з овочами) у невстановленому для цього місці.

Судом встановлено, що позивач визнаний винним у порушенні п. 2.10 «Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Вознесенську», затверджених рішенням Вознесенської міської ради від 02 червня 2008 року, №35, згідно якого установка і розміщення об`єктів торгівлі, автотранспорту з метою торгівлі, а також торгівля з рук, машин або іншим способом може здійснюватися тільки в спеціально встановлених для цього місцях або при наявності спеціального дозволу.

При цьому, згідно ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» (п. 5 ч. 1 ст. 16), «Типових правил благоустрою територій населеного пункту», затверджених наказом Міністерства регіонального будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 листопада 2017 року, №310 на об`єктах благоустрою населених пунктів забороняється самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони.

Згідно листа Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України від 24 липня 2020 року №56-36/320, до об`єктів торгівлі відносяться будь-яка торговельна точка як стаціонарної мережі (магазини, пункти стаціонарної дрібнороздрібної торговельної мережі - кіоски, палатки, ларі, ларьки, павільйони, торговельні автомати), так і пересувної мережі (автомагазини, автокафе, авторозвозки, автоцистерни, лавки-автопричепи, візки, спеціальне технологічне обладнання низькотемпературні лотки-прилавки, розноски, лотки, столики тощо).

Лоток - торговельний об`єкт для організування роздрібного продажу товарів обмеженого асортименту з використанням для їхнього викладання відкритого пристосування складно-розбірної конструкції, легко переміщуваної з місця на місце (Національний стандарт України ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля»).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Зі змісту протоколу, що підтверджується копією фотокарток обставин події та письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно розмістив ряд лотків у вигляді картонних коробок з овочами та фруктами для торгівлі ними у не встановленому для цього місці, що не заперечувалося останнім.

Таким чином, знайшов своє підтвердження належними та допустимими доказами факт порушення позивачем вимог ст. 152 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 про те, що таким чином він здійснював торгівлю продукцією у невстановленому для цього місці, не виключає наявність порушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, оскільки торгівля здійснювалася не з рук, а з попередньо обладнаного торговельного об`єкта спеціально встановлених позивачем та пристосованих для торгівлі лотків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, відповідачем доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

Проте, розглядаючи справу та ухвалюючи рішення, адміністративна комісія не в повній мірі обґрунтувала необхідність накладення стягнення в максимальному розмірі, не зазначила в постанові достатні підстави для цього (згідно оскаржуваної постанови та наданих доказів, ОСОБА_1 дійсно раніше, а саме 08 липня 2019 року притягувався до відповідальності за аналогічне порушення (ст. 152 КУпАП), проте в постанові відсутні інші обставини, що є підставами для накладення стягнення в максимальному розмірі, зокрема, наприклад, тривалий характер порушення, значне перешкоджання позивачем роботі об`єктам соцкультпобуту, транспорту тощо), не врахувала усіх обставин правопорушення (встановлення позивачем тимчасових об`єктів торгівлі у формі лотків, які в подальшому були самостійно прибрані порушником), особу порушника (який є малозабезпеченою особою) тощо.

В той же час, згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Що стосується доводів відзиву про те, що позивачем пропущено передбачений ч. 2 ст. 286 КАС України строк на звернення з адміністративним позовом до суду (десять днів з дня ухвалення відповідної постанови), то вказані доводи є помилковими, оскільки згідно п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції пункту, що діяв до 17 липня 2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363

цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

В той же час, згідно п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року (Закон набрав чинності 17 липня 2020 року), яким внесено зміни до порядку обрахування процесуальних строків в адміністративному судочинстві, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Таким чином, встановлений законом строк на звернення позивача з адміністративним позовом до суду не сплив до дня подачі останнім позову.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням встановлених обставин (обставин порушення, особи порушника) суд вважає, що захід стягнення слід змінити, зменшивши розмір штрафу до мінімального - двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8-10, 77, 241-246, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Змінити стягнення, накладене постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вознесенської міської ради Миколаївської області №82 від 06 липня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП відносно ОСОБА_1 - зменшивши розмір накладеного на нього штрафу до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Вуїв