Справа № 522/14832/20
Суддя: Донцов Д. Ю.
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/447/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Донцова Д.Ю.

за участю секретаря судового засідання - Скибінської Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 01.09.2020 року надійшов адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про примусове видворення за межі території України громадянина Туреччини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.07.2020 співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області за адресою м. Одеса було виявлено особу, яка назвалась громадянином Туреччини ОСОБА_1 (лат. ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В результаті проведеної перевірки було встановлено, що громадянин Туреччини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив правила перебування іноземців в Україні - ухилився від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування в Україні.

Перевіркою встановлено, що громадянин Туреччини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на територію України 24.04.2019 легально, через КПП «Одеса», по паспортному документу громадянина Туреччини для виїзду за кордон серії № НОМЕР_1 з метою проживання.

Тимчасово проживає за адресою АДРЕСА_1 .

21.07.2020 ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Туреччини ОСОБА_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 25.07.2020 року.

З урахуванням того, що відповідач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП, порушує вимоги міграційного законодавства, ГУ ДМС України в Одеській області вважає, що він підлягає примусовому видворенню за межі території України.

Підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

На даний час громадянин Туреччини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України знаходиться не законно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

21.07.2020 за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто ухилився від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування в Україні стосовно громадянина Туреччини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 003275 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 21.07.2020 ПН МОД № 003304 був притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 3400 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ передбачено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

У визначений термін громадянин Туреччини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з території України не виїхав. У відповідача відсутній паспортний документ обов`язкова наявність якого визначена ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідно до якої іноземці в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом або іншими міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи. У ГУ ДМС України в Одеській області є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухиляється від виконання рішення про примусове повернення, та існує ризик його втечі.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ, рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення. Порядок провадження за заявами іноземців та осіб без громадянства про добровільне повернення визначається Кабінетом Міністрів України.

Проте, з відповідною заявою, а також з заявою про визнання біженцем, чи особою яка потребує додаткового захисту відповідач не звертався.

Беручи до уваги той факт, що Відповідач після перетину державного кордону України, в подальшому проживав на території України нелегально, вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 203 КУаАП, зазначені обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що Відповідач ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення. Враховуючи викладене, Відповідач підлягає примусовому видворенню за межі території України на підставі постанови адміністративного суду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.09.2020 року відкрито провадження у справі.

01.09.2020 року до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_1 , відповідно якої просив розглянути справу без його участі, позов визнає, адвокат та перекладач не потрібні.

01.09.2020 року представником позивача - Погожим Д.В. надано заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В судове засідання 01.09.2020 року сторони по справі не з`явились, розгляд справи було відкладено на 02.09.2020 року.

В судовому засіданні 02.09.2020 представник позивача - Філоненко Є.Ю. вимоги адміністративного позову підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник позивача пояснив, що відповідач самостійно покинув територію України та може надати докази у наступне судове засідання. Розгляд справи відкладено на 04.09.2020 року.

В судове засідання 04.09.2020 з`явились представник позивача Погожий Д.М. та представник відповідача - адвокат Войнаровська В.Є. (свідоцтво про право на заняття адвокатської діяльністю серія ОД №002863) на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, до якої застосовано адміністративне затримання від 01 вересня 2020 року 015-0004774. Представник позивача пояснив, що відповідач самостійно покинув територію України 02.09.2020 року, на підтвердження цього надав акт про повернення пасажира, адміністративний позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача пояснила, що відповідач надав суду заяву про визнання позову, яку вона підтримує, також зазначила, що відповідач самостійно покинув територію України 02.09.2020 року. Розгляд справи було відкладено на 07.09.2020 року.

В судове засідання 07.09.2020 року з`явились представник позивача Філоненко Є.Ю., представник відповідача Войнаровська В.Е., сторони додаткових пояснень не надали, підтримали раніше наданні пояснення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України визначенні статтею 288 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 288 КАС України адміністративні справи, визначені цією статтею, розглядаються судом за обов`язкової участі сторін у десятиденний строк з дня подання позовної заяви.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 44 КАС України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов повністю або частково, подати відзив на позовну заяву.

Згідно з ч. 1 ст. 166 КАС України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань

Згідно ч. 2 ст. 166 КАС України заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що відповідач, як учасник судового процесу, має право на волевиявлення за допомогою заяв та клопотань, у тому числі клопотання про розгляд справи за його відсутності та визнання позову.

З урахуванням того, що відповідач не є затриманим, волевиявлення відповідача було подання заяви до суду про визнання позову, відмови від послуг адвоката та перекладача, просив розгляд справи за його відсутністю, враховуючи, що відповідач самостійно покинув територію України після подачі адміністративного позову, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі особи.

Судом встановлено, що 21.07.2020 співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області за адресою м. Одеса було виявлено особу, яка назвалась громадянином Туреччини ОСОБА_1 (лат. ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В результаті проведеної перевірки було встановлено, що громадянин Туреччини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив правила перебування іноземців в Україні - ухилився від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування в Україні.

Перевіркою встановлено, що громадянин Туреччини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на територію України 24.04.2019 легально, через КПП «Одеса», по паспортному документу громадянина Туреччини для виїзду за кордон серії № НОМЕР_1 з метою проживання.

Тимчасово проживає за адресою АДРЕСА_1 .

21.07.2020 за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто ухилився від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування в Україні стосовно громадянина Туреччини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 003275. Постановою про накладення адміністративного стягнення від 21.07.2020 ПН МОД № 003304 був притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 3400 грн.

21.07.2020 ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Туреччини ОСОБА_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 25.07.2020 року.

Відповідач постанову про накладення адміністративного стягнення від 21.07.2020р. ПН МОД № 003304 не оскаржив, штраф сплачено відповідно квитанції №19 від 28.07.2020 року.

Доказів щодо перебування громадянина Туреччини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України на законних підставах, щодо наявності постійного місця проживання та джерел існування в матеріалах справи немає.

Відповідачем визнано адміністративний позов, що підтверджується відповідною заявою від 01.09.2020 року наданою ним самостійно до канцелярії суду, яка зареєстрована за вх. №89224/20 від 01.09.2020 року.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р. № 3773-VI (далі - Закон), який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

За змістом ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 вказаного Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону №3773, нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 2 ст.25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

За приписами частини першої статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст. 26 Закону №3773-VI).

Статтею 30 Закону №3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, із змісту наведеної норми видно, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 07.02.2018 року № 743/432/16-а (К/9901/3819/18 К/9901/3821/18).

Статтею 31 Закону № 3773-VI наведений вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Судом під час розгляду даної справи не було встановлено наявності обставин, передбачених ст.ст. 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове видворення відповідача.

Крім того, відсутні підстави вважати, що відповідач підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки громадянин Туреччини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконав в установлений строк без поважних причин рішення міграційної служби про примусове повернення; відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" відсутні, зважаючи на те, що відповідач порушив правовий режим знаходження його на території України, та з огляду на те, що відповідач визнав позов, суд дійшов висновку про наявність підстав для примусового видворення відповідача за межі території України.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 5, 7-9,72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 288, 289, 371 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України - задовольнити.

Примусово видворити з України громадянина Туреччини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Повний текст рішення суду складено 07.09.2020 року.

Суддя Д.Ю. Донцов