Справа № 120/4293/19-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2020-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/4293/19-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маслоід Олена Степанівна Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М.

05 серпня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

представника позивача: Григоренко С.В.,

представника відповідача: Білобородової В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства "Укрпошта" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року (проголошено в м. Вінниці, повний текст складено 18.03.20) у справі за адміністративним позовом акціонерного товариства "Укрпошта" до Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :
Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

У грудні 2019 року АТ «Укрпошта» звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову № 10 від 19.06.2019 року про накладення штрафу у розмірі 170 грн. 00 коп.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.03.2020 у задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.

27 травня 2020 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу АТ «Укрпошта». У відзиві відповідач зазначив, що Вінницьким окружним адміністративним судом було правильно враховано всі обставини справи та прийнято законне рішення, а також просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги АТ «Укрпошта», а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

31 березня 2020 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшла вищевказана апеляційна скарга.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2020 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 05 серпня 2020 року.

В судовому засіданні представник позивача послалася на обставини, викладені в апеляційній скарзі, та просила її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове - про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача підтримала висновки суду першої інстанції та просила суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін .

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 19.06.2019 року постановою відповідача № 10 на позивача було накладено штраф у розмірі 170 грн. 00 коп. за створення перешкод службовим особам у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів у проведенні перевірки якості продукції, а також правил торговельного та інших видів обслуговування, встановлених Законом України «Про захист прав споживачів». Позивач з діями щодо проведення перевірки, за наслідками якої було винесено оскаржувану постанову, та власне з самою постановою не погоджується, вказує, що посадовими особами відповідача було порушено положення Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», зокрема, останніми не було з`ясовано чи перевірка проводиться в належної юридичної особи та чи є уповноваженою особа/керівник, який діє в інтересах юридичної особи/суб`єкта господарювання, в т.ч. не надано наказ (рішення, розпорядження) органу державного нагляду (контролю), який має містити найменування суб`єкта господарювання щодо якого буде здійснюватися захід та предмет перевірки, посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю) та копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю) або відповідного колегіального органу на проведення такої перевірки. Крім того, не було здійснено реєстрацію в журналі реєстрації направлень на право проведення перевірки, не надано затверджену та оприлюднену на офіційному веб-сайті відповідача уніфіковану форму акту, в якій передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику, відеозйомка здійснена незаконно. Цей стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Мотивувальна частина.

Позиція Сьомого апеляційного адміністративного суду

Вимогами частини 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до вимог частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII (далі Закон №1023-XII), держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту прав споживачів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, місцеві державні адміністрації, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування згідно із законом, а також суди. ( частина 3 статті5 Закону №1023-XII)

Відповідно до вимог підпункту 2 та 13 частини 1 статті 26 Закону №1023-XII, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право, зокрема, перевіряти додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог нормативно-правових актів щодо безпеки продукції, а також правил торгівлі та надання послуг шляхом безперешкодного відвідування та обстеження відповідно до законодавства будь-яких виробничих, торговельних та складських приміщень таких суб`єктів; накладати на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі Закон № 877-V).

Статтею 1 Закону № 877-V визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Відповідно до статті 3 Закону №877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами: здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначеному законом; відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю).

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону № 877-V, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону № 877-V виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Разом з тим, частиною 8 статті 4 Закону № 877-V визначено, що органи державного нагляду (контролю) та суб`єкти господарювання мають право фіксувати процес здійснення планового або позапланового заходу чи кожну окрему дію засобами аудіо- та відеотехніки, не перешкоджаючи здійсненню такого заходу.

Окрім того, посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з`ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом. (частина 10 статті 4 Закону № 877-V)

Отже, аналіз зазначеної норми вищевказаного Закону доводить, що законодавством надано право як посадовим особам органів державного нагляду (контролю), так і суб`єктам господарювання, щодо яких проводяться такі заходи, здійснювати відеофіксацію проведення планового або позапланового заходу здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Проте, апелянт в апеляційній скарзі посилається на пункт 1 наказу ГУ Держпродспоживслужби у Вінницькій області № 1363-О від 21.05.2018 «Про впровадження процедури відеофіксації», яким зобов`язано посадових осіб Головного управління, які здійснюють заходи державного контролю (нагляду), починаючи з 01.06.2018, при здійсненні державного контролю у сфері господарської діяльності здійснювати фіксування процесів планових та/або позапланових заходів державного нагляду (контролю) засобами відеофіксації відповідно до Методичних рекомендацій фіксування процесів здійснення планових та/або позапланових заходів державного нагляду (контролю) засобами відеофіксації, затверджених головою Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 13.03.2017.

Згідно з пунктом 3 Розділу ІІІ зазначених Методичних рекомендацій, перед початком відеофіксації процесу проведення планових або позапланових заходів державного нагляду (контролю), під час яких буде застосовуватися процедура відеофіксації, посадова особа Держродспоживслужби повідомляє посадових осіб суб`єкта господарювання, щодо якого проводиться такий захід, про використання засобів відеофіксації для реалізації норм, наведених у п. 1 даного Розділу.

При цьому, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що посадовими особами ГУ Держпродспоживслужби у Вінницькій області, перед початком відеофіксації процесу проведення позапланового заходу щодо використання засобів відеофіксації, позивача повідомлено не було.

Як вже зазначалось вище, частинами 1 та 2 статті 7 КАС України визначені джерела права, які застосовуються судом, зокрема суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Окрім того, пунктом 18 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

У той же час, відповідно до пункту 19 частини 1 статті 4 КАС України, індивідуальний акт акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані норми колегія суддів зауважує, що твердження позивача щодо недотримання відповідачем процедури проведення відеофіксації заходу державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності є необґрунтованими, оскільки Методичні рекомендації фіксування процесів здійснення планових та/або позапланових заходів державного нагляду (контролю) засобами відеофіксації, затверджені 31.07.2018 головою Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, не є нормативно-правовим актом чи актом індивідуальної дії, а носить виключно рекомендаційний характер.

Як видно з абзаців 4 та 5 статті 6 Закону № 877-V, підставами для здійснення позапланових заходів є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи територіального органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб територіального органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом.

Згідно з частиною 3 статті 6 Закону № 877-V, суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

У той же час, частинами 1 та 2 статті 7 Закону № 877-V визначено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Так, у відповідності до вимог частини 5 статті 7 Закону № 877-V, перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.

Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.

Разом з тим, частиною 1 статті 11 Закону № 877-V визначено, суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання ними порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом.

Отже, системний аналіз наведених норм доводить, що посадові особи під час здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язані дотримуватись чітко визначених у законодавстві положень щодо цього. Разом з тим, їх недотримання може слугувати підставою для суб`єкта господарювання не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу.

Судом першої інстанції встановлено, що посадові особи відповідача під час намагання здійснити захід державного нагляду пред`явили представникам позивача усі вище перелічені документи, що підтверджується відповідними доказами по справі, а відтак позивач був зобов`язаний допустити посадових осіб Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області до проведення перевірки.

Щодо відсутності у відповідача уніфікованої форми акту, що складається за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже зазначалось вище, порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі Закон № 877-V).

Так, пунктом 15 статті 4 Закону № 877-V визначено, що при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.

Разом з тим, статтею 10 Закону № 877-V визначено, що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо органом державного нагляду (контролю) не була затверджена та оприлюднена на власному офіційному веб-сайті уніфікована форма акта, в якій передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику.

Єдиний підхід до розроблення органами державного нагляду (контролю) уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю) затверджено спільним наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Міністерства аграрної політики та продовольства України «Про затвердження форми акта, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог закон.

Крім того, уніфікована форма акту оприлюднена та розміщена на офіційному сайті Держпродспоживслужби України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що форма акту, яка міститься в матеріалах справи відповідає вимогам чинного законодавства, відтак суд не приймає до уваги посилання апелянта щодо затвердженої уніфікованої форми на постанову Кабінету Міністрів України № 342 від 10.05.2018 року, адже форма акту, затверджена цією постановою, є загальною, в той час як форма, затверджена спільним наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Міністерства аграрної політики та продовольства України є спеціальною саме у правовідносинах, пов`язаних із захистом прав споживачів.

Стосовно посилань апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема ненадання належної оцінки доказам у справі, на підставі яких було ухвалено оскаржуване рішення, колегія суддів зазначає таке.

Частинами 1 та 2 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 99 КАС України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Проте, зазначений Закон України "Про електронний цифровий підпис", який визначав правовий статус електронного цифрового підпису та регулював відносини, що виникали при використанні електронного цифрового підпису, втратив чинність на підставі Закону № 2155-VIII від 05.10.2017 «Про електронні довірчі послуги», який визначає правові та організаційні засади надання електронних довірчих послуг, у тому числі транскордонних, права та обов`язки суб`єктів правових відносин у сфері електронних довірчих послуг, порядок здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у сфері електронних довірчих послуг, а також правові та організаційні засади здійснення електронної ідентифікації.

Відповідно до пункту 13 статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронні дані - будь-яка інформація в електронній формі.

У той же час, згідно зі статтею 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Окрім того, у відповідності до положень статей 75 та 76 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі статтею 79 КАС України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, колегія суддів зазначає, що під час ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції було повно, об`єктивно і всебічно досліджено всі докази, подані учасниками справи безпосередньо до суду, зокрема і диск з відеозаписом заходу державного нагляду від 13.03.2019 року, надано їм правову оцінку та визнано їх достатніми, належними та допустимими, відтак, оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим.

Отже, з огляду на вищевикладене слідує висновок, що дії посадових осіб відповідача узгоджуються з положеннями ЗУ "Про захист прав споживачів", ЗУ "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності" та Порядком № 1177, у зв`язку з чим у позивача були відсутні підстави для не допуску посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, тому відповідачем спірна постанова винесена правомірно та з дотриманням вимог чинного законодавства.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовної заяви акціонерного товариства «Укрпошта» до Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування постанови відповідача № 10 від 19.06.2019 року про накладення штрафу у розмірі 170 грн. 00 коп.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу акціонерного товариства "Укрпошта" залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 07 серпня 2020 року.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Сапальова Т.В.