Справа № 817/1334/15
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 вересня 2020 року м. Рівне №817/1334/15

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Н.С. Гудими, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

Громадянки України ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ "Укрсиббанк"
про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до ДПІ у місті Рівному ГУ ДФС у Рівненській області, третя особа: ПАТ "УкрСиббанк" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.08.2014 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 207396,09грн. та визнання дій щодо проведення невиїзної позапланової документальної перевірки з приводу отримання останньою доходу у вигляді додаткового блага за 2013 рік протиправними.

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням заяви про зміну предмета позову (а.с.130, том 1), позивач зазначив, що 24.06.2013 року відповідачем на підставі наказу ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області від 20.06.2014 р. за №473 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо отримання доходу у вигляді додаткового блага громадянкою ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт від 24.06.2014. На підставі вказаного акта перевірки встановлено порушення позивачем вимог пп.14.1. 47 п.14.1 ст. 14, пп.49.18.4 п.49.18 ст. 49, абз. «д» пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.167.1 ст. 167, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим прийнято податкове повідомлення-рішення № від 06.08.2014 року, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 207396,09 грн. Позивач стверджує, що ні наказу про проведення перевірки, ні письмового повідомлення про дату початку та місця її проведення позивач не отримав. Відтак, внаслідок недотримання податковим органом вимог п.79.2 ст. 79 Податкового кодексу України, останній був позбавлений права на проведення позапланової документальної невиїзної перевірки позивача. Також повідомив, що відповідач, при проведенні перевірки та прийняті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, в жодній мірі не досліджував чи є суми нарахованих (виплачених) доходів з ознакою доходу "126- додаткове благо". В акті перевірки відсутня інформація про розмір складових боргу - заборгованості зі сплати кредиту, відсотків, пені або штрафу, а тому податковим органом не встановлювалось, що позивач отримував доходи, які згідно з Податковим кодексом України підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником в податковій декларації про майновий стан та доходи. Крім того, повідомив, що позивачем сплачено на користь ПАТ "УкрСиббанк" кредиторську заборгованість у сумі, що перевищує розмір отриманої позики на 14463,25грн., що, в свою чергу, не може призвести до збільшення загального майнового стану позивача, забезпечити приріст активів у тій чи іншій формі. З викладених підстав, вважає дії податкового органу щодо проведення позапланової документальної невиїзної перевірки позивача за 2013 рік та прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення № від 06.08.2014 - протиправними, а тому просив позов задовольнити повністю.

Відповідач позов не визнав, подав письмові заперечення на нього (а.с.45-46, 150-152 т.1). В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що наказ про проведення позапланової невиїзної документальної перевірки гр. ОСОБА_1 за №473 від 20.06.2014 разом з повідомленням №11279/17-16-17-01 надіслано на адресу позивача 20.06.2014 рекомендованим листом з повідомленням про вручення №706, поштове повідомлення до якого було повернуто на адресу податкового органу 23.07.2014 з відміткою про невручення з причин закінчення терміну зберігання. Відтак, вважає, що податковим органом дотримано вимоги п.79.2 ст. 79 Податкового кодексу України і підстав для визнання його дій щодо проведення вказаної перевірки протиправними немає. Також зазначає, що спірне податкове повідомлення-рішення є правомірним, оскільки нарахування грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб відбувалось на підставі інформації з Відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми нарахованих (виплачених) доходів ОСОБА_1 №68889 від 27.05.2015, відповідно до яких ПАТ "УкрСиббанк" включив суму нарахованих (виплачених) доходів ОСОБА_1 за другий квартал 2013 року у розмірі 977330,97грн. (сума анульованого (прощеного) боргу). Відповідач вказує, що сума прощеного банком боргу є доходом позивача як додаткове благо, а відтак підлягає оподаткуванню. Вважає, що при проведенні перевірки та прийнятті оскаржуваного рішення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством. З таких підстав, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

26.05.2015 протокольною ухвалою суду до участі в справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ "УкрСиббанк" (а.с.39, т.1).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 24.11.2015 у справі №817/1334/15, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2016, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у місті Рівному ГУ ДФС в Рівненській області від 06 серпня 2014 року №, в частині визначення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 41266 грн. 21 коп. в тому числі: за основним платежем - 33012 грн. 96 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 8253 грн. 25 коп. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.09.2016 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 24.11.2015 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2016 у справі №817/1334/15 скасовано. Справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 за результатами нового розгляду позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області щодо проведення невиїзної позапланової документальної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 з приводу отримання останньою доходу у вигляді додаткового блага за 2013 рік. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області від 06.08.2014 №.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2017 скасовано постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному ГУ ДФС в Рівненській області від 06 серпня 2014 року №, в частині визначення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 41 266 грн. 21 коп., в тому числі: за основним платежем - 33 012 грн. 96 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 8 253 грн. 25 коп. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.02.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2017 та постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Після надходження 27.03.2020 року справи до Рівненського окружного адміністративного суду, згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Гудимі Н.С.

Ухвалою суду від 01.04.2020, з урахуванням ухвали суду від 29.04.2020 про виправлення описки, адміністративну справу №817/1334/15 прийнято до провадження, вирішено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 13.05.2020 (а.с.3-4, а.с.13-14 том 3).

Ухвалою суду від 13.05.2020 продовжено строк підготовчого провадження у справі з 01 червня 2020 року - на тридцять днів; розгляд справи відкладено на 12.06.2020 у зв`язку із задоволенням клопотань представників обох сторін, причини неявки яких судом визнано поважними (а.с.25-28, том 3).

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, хоча ухвалу суду від 01.04.2020, якою судом встановлювався 15-тиденний строк на його подання, отримав 10.04.2020, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.10, т.3). Жодних заяв, повідомлень щодо причин такого неподання, їх поважності та/або неможливості подання у строк, встановлений судом, від відповідача на адресу суду (у тому числі електронну) не надходило.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано суду відзив на позов без поважних причин. Відтак, в силу вимог ч.6 ст. 162 КАС України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 12.06.2020 замінено відповідача - ДПІ в м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Рівненській області. Закрито підготовче провадження у справі і призначено судове засідання щодо розгляду справи по суті на 03.07.2020 (а.с.38-42, том. 3).

Ухвалою суду від 03.07.2020 судом здійснено перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження з підстав, визначених ч.9 ст. 205 КАС України (а.с.57-58, т.3).

Розгляд справи судом здійснено 02.09.2020 року, у зв`язку з перебування головуючої судді у відпустці з 13.07.2020 відповідно до наказів Рівненського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 №207-від та від 20.08.2020 №312-від (а.с.64, 64, т.3).

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши позовну заяву, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 12.10.2015 (а.с.130 т.1), заперечення відповідача та долучені до них матеріали, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив такі обставини.

17.09.2008 року між позивачем та АКІБ "УкрСиббанк" укладено договір про надання споживчого кредиту з Правилами №0, відповідно до умов якого позивачу надано кредит на суму 97969 дол. США 00 центів - 475257,42грн. (а.с. 52-53, т.1).

26.06.2013 року АКІБ "УкрСиббанк" на адресу позивача надіслано повідомлення про анулювання боргу (в порядку абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України) від 21.06.2013, яким останню повідомлено про прийняте банком рішення щодо анулювання кредитної заборгованості, що складає станом на 21.06.2013: 121602 дол. США 59 центів - 971969,50грн. по курсу НБУ станом на 21.06.2013, штрафні санкції - 5361,47грн.

Додатково у повідомленні зазначено, що анульована сума заборгованості є доходом ОСОБА_1 , отриманим як додаткове благо, у зв`язку з чим позивачу необхідно самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб. (а.с. 131 т.1)

Зазначене повідомлення банку від 21.06.2013 року отримане ОСОБА_1 , що підтверджується копією цього повідомлення з відміткою про його отримання позивачем (а.с. 131 т.1) та копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.132, т.1).

13.05.2014 року ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області, правонаступником якої є Головне управління ДПС у Рівненській області, звернулося до ОСОБА_1 із запитом за №8396/10/17-16-17-02-08, яким просило у зв`язку з отриманням нею у 2013 році доходу в сумі 977330,97 грн. за ознакою доходу «126» як додаткове благо без утримання ПДФО від ПАТ «Укрсиббанк», подати протягом 10 робочих днів до податкового органу податкову декларацію про майновий стан і доходи та задекларувати отримані доходи (а.с.81, т.1).

ОСОБА_1 має місце постійного проживання в м. Рівне та прописана з 26.09.2012 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України, виданого на її ім`я (а.с.54-55, т.1).

14.05.2014 зазначений запит надіслано податковим органом на адресу позивача: АДРЕСА_1 та отриманий ОСОБА_1 особисто 05.06.2014 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.82, т. 1).

20.06.2014 року в.о.начальника ДПІ в м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області прийнято наказ за №473 про проведення невиїзної позапланової документальної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 , згідно з яким внаслідок невиконання позивачем вимог запиту від 13.05.2014 щодо подання податкової декларації про майновий стан і доходи протягом 10 робочих днів після його отримання, на підставі п.79.2 ст. 79, пп.164.2.17 п.164.2 ст. 164, ст. 174, пп.78.1.1 п.78.1 ст. 78, п.179.1 ст. 179 Податкового кодексу України наказано старшому державному ревізору-інспектору відділу контрольно-перевірочної роботи доходів та зборів з фізичних осіб ДПІ в м. Рівному Купрійцю О.В. провести невиїзну позапланову перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань отримання доходу у вигляді додаткового блага у 2013 році. (а.с.50, т.1).

Вказаним наказом зазначену посадову особу також зобов`язано на підставі п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України вручити платнику податків копії необхідних документів до її проведення (а.с.50 зв.бік, т.1).

Зміст наказу про проведення перевірки №473 від 20.06.2014 свідчить, що відомостей про дату початку такої перевірки останній не містить.

Судом також встановлено, що 20.06.2014 року наказ про проведення перевірки №473 від 20.06.2014 надіслано на адресу позивача: АДРЕСА_1 засобами поштового зв`язку, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.76, т.2).

Поміж тим, зазначений наказ позивач не отримала, позаяк конверт з поштовим відправленням повернувся на адресу податкового органу 23.07.2014 з відміткою про невручення його адресату із зазначенням причин - «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується наявними у справі копіями конверта, в якому надіслано поштове відправлення (а.с.74-75, т.2) та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.76, т.2).

24.06.2014 року відповідачем відповідно до наказу №473 від 20.06.2014 проведено позапланову документальну невиїзну перевірку ОСОБА_1 з питань отримання останньою доходу у вигляді додаткового блага за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 р., за результатами якої складено акт за №94//17-100 від 24.06.2014 (а.с.9-19, т.1).

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пп.49.18.4 п.49.18 ст. 49, п.179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, що полягають у неподанні податкових декларацій за період, що перевірявся, в тому числі по податкових (звітних) періодах - 2013 рік, та вимог пп.14.17.47 п.14.1 ст. 14, пп.49.18.4 п.49.18 ст. 49, абз. «д» пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, що полягають у недекларуванні доходу, який підлягає оподаткуванню, в сумі 977330,97 грн. та несплаті до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 165916,87 грн. (а.с.18, т.1)

06.08.2014 на підставі акту перевірки за №94//17-100 від 24.06.2014 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення за №, згідно з яким фізичній особі ОСОБА_1 збільшено грошове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 207396,06 грн., з якої 165916,87 грн. - основний платіж та 41479,22 грн. -штрафні (фінансові) санкції (а.с.7, т.1).

Не погодившись з діями відповідача щодо проведення перевірки та прийнятим за її наслідками податковим повідомленням-рішенням № від 06.08.2014 позивач звернулася до суду з цим позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Таким чином, у контексті спірних правовідносин суд з`ясовує або спростовує наявність факту або обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або наявність інших утисків прав та свобод позивача.

Поряд із цим, при вирішенні справи суд враховує, що обсяг судового контролю в адміністративних справах визначено частиною другою статті 2 КАС України, якою встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, вирішуючи даний спір, суд оцінює оскаржувані дії та рішення податкового органу на відповідність вимогам статті 19 Конституції України, статті 2 КАС України, а також Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України).

Так, згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення

Підпунктом 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

В силу вимог п.75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Серед іншого цією ж нормою визначено, що документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

За правилами підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок встановлено статтею 78 ПК України, пунктом 78.1 якої визначені підстави для їх проведення .

Так, згідно з пп.78.1.1 пункту 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Судом встановлено, сторонами не заперечувалося, що на момент призначення документальної позапланової невиїзної перевірки наказом №473 від 20.06.2014 року підставою для її призначення слугувало те, що за наслідками отримання відповідачем податкової інформації (відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб про виплачені доходи протягом 2013 року), податковим органом виявлено, що ПАТ «Укрсиббанк» виплачено ОСОБА_1 дохід у вигляді додаткового блага в сумі 977330,97 грн. і позивачем не надано протягом 10 робочих днів пояснень та документального підтвердження стосовно цього на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу.

Згідно з пунктом 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Водночас особливості проведення документальної позапланової невиїзної перевірки визначено статтею 79 ПК України.

Так, згідно з пунктом 79.1 цієї статті документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

В силу вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Відповідно до п. 79.3 ст. 79 ПК України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

Аналіз наведених норм свідчить, що право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки у податкового органу виникає виключно на підставі наказу керівника, і за умови надіслання його платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку: 1) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та 2) письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

При цьому, відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Разом з тим, на переконання суду, з наказом про невиїзну перевірку і відомостями про дату її початку та місце проведення платник податків повинен бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення, позаяк незважаючи на визначену п.79.3 ст. 79 ПК України необов`язковість присутності платника під час проведення перевірки, останній має право, визначене підпунктом 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 ПК України - бути присутнім, брати участь під час проведення перевірок та надавати пояснення, заперечення з питань, що виникають під час таких перевірок.

В інакшому випадку, через недотримання податковим органом умов щодо надіслання та вручення платнику податків наказу про невиїзну перевірку і повідомлення про її проведення, права останнього, передбачені підпунктом 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 ПК України, повністю нівелюються.

Більше того, невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку позбавляє податковий орган права розпочати таку, а у випадку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 15 травня 2018 року по справі №809/1578/17, адміністративне провадження №К/9901/46424/18 (номер рішення в ЄДРСР 73969167), який відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає обов`язковому врахуванню судом при вирішенні даної справи.

Як встановлено судом у справі, що розглядається, 20 червня 2014 року в.о.начальника ДПІ в м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області прийнято наказ за №473 про проведення невиїзної позапланової документальної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 (а.с.50, т.1).

Як зазначалося судом раніше , наказ про проведення перевірки від 20.06.2014 не містить дати її початку та місця проведення, проте, такі відомості повинні бути відображені у письмовому повідомленні, обов`язковість надіслання якого податковим органом платнику податків разом із наказом визначена положеннями п.79.2 ст. 79 ПК України.

В матеріалах справи міститься копія письмового повідомлення про проведення перевірки №11279/17-16-17-01, в якому зазначено, що на підставі ст.20 розділу I, ст.75, 78, 79 Податкового кодексу України з 24.06.2014 буде проводитися документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , з питань отримання доходу у вигляді додаткового блага у 2013 році. Перевірка буде проводитися в приміщенні ДПІ в м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській області за даресою: м. рівне, вул. Відінська, 8, кабінет №319 (а.с.51 т.1, а.с.79, т.2).

Водночас з дослідженої судом копії зазначеного повідомлення про дату, час і місце проведення перевірки неможливо встановити дату його складення, позаяк цей документ такої не містить.

20.06.2014 відповідачем засобами поштового зв`язку на адресу позивача надіслано наказ про проведення перевірки №473 від 20.06.2014.

Позивач зазначений наказ не отримала, а конверт, в якому його надіслано, повернувся на адресу податкового органу 23 липня 2014 року із зазначенням причин невручення поштового відправлення «за закінченням терміну зберігання» (а.с.74-75, 76, т.2), тоді як перевірка здійснена відповідачем 24.06.2014 року, про що складено відповідний акт за №94//17-100 від 24.06.2014 (а.с.9-19, т.1).

Перевіривши обставини щодо наявності в позивача об`єктивної можливості отримати та ознайомитись з наказом та відомостями про дату початку та місце проведення перевірки у встановлений законом спосіб до початку її проведення, тобто до 24.06.2014, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що наказ про проведення перевірки №473 від 20.06.2014 року відповідачем надіслано на адресу позивача через відділення Укрпошти (Рівне) №23 - 20.06.2014 (день тижня - п`ятниця). Вихідний день вказаного відділення поштового зв`язку - неділя (загальнодоступна інформація: http://ukrpost.in.ua/ua/rivnenska/rivne/8658). Приймаючи наказ та надсилаючи його у п`ятницю 20.06.2014, за 2 дні (без урахування дня відправлення та вихідного) до початку перевірки позивачу, відповідач був обізнаний (мав би бути) про встановленні нормативні строки пересилання поштової кореспонденції.

За змістом пункту 1 Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, зареєстрованим в Мін`юсті 28 січня 2014 р. за № 173/24950 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку):

1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1;

2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+1;

3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+2;

4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4,

де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання;

1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

Пунктом 2 Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, зареєстрованим в Мін`юсті 28 січня 2014 р. за № 173/24950 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що при пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Зміст наявних у матеріалах справи доказів свідчить про те, що наказ про проведення перевірки відповідачем надіслано з адреси м. Рівне, вул. Відінська, 8 на адресу позивача АДРЕСА_1 , тобто скерована поштова кореспонденція була місцевою та рекомендованою, а відтак строк доставки її становив 3 дні без врахування дня подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку.

Таким чином, з урахуванням приписів пунктів 1, 2 Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), позивач в жодному разі не могла отримати до дня початку проведення перевірки (24.06.2014) вказані документи, які складені та надіслані відповідачем 20.06.2014 позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, оскільки нормативні строки пересилання рекомендованої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку, у даному випадку 22.06.2014 - неділя) складають, місцевої - Д+3, тобто: Д (20.06.2014) + 3 дні (21, 23, 24 червня 2014). Як наслідок, 24.06.2014 (день проведення перевірки) фактично є останнім днем пересилання (доставки) поштового відправлення.

Наведені обставини у взаємозв`язку із чинними на час виникнення спірних правовідносин положеннями Податкового кодексу України дають підстави для висновку про те, що відповідач, вчиняючи дії щодо направлення наказу про перевірку за 2 дні до початку такої, передбачав наслідки своєї поведінки та об`єктивно мав можливість переконатись у тому, що такими діями нівелюється не лише первинне право позивача щодо обізнаності із фактом про проведення щодо неї документальної позапланової невиїзної перевірки, а й інші похідні від цього права, що визначені ПК України.

Більше того, суд звертає увагу, що зміст наявної в матеріалах справи та дослідженої судом копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (№706), яке повернулося разом з конвертом на адресу контролюючого органу 23.07.2014, свідчить про надіслання позивачу 20.06.2014 лише наказу про перевірку (а.с.51 т.1, 76, т.2).

Відповідач жодних належних і допустимих доказів на підтвердження надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу позивача письмового повідомлення про дату початку і місце проведення перевірки №11279/17-16-17-01 суду не надав, матеріали справи не містять і судом не здобуто.

Таким чином, відповідачем ні наказ, ні письмове повідомлення про дату початку перевірки і місце її проведення ОСОБА_1 у встановлений законом спосіб до початку проведення такої перевірки не вручені, будь-яких доказів на спростування зазначеного відповідачем суду не надано. Як наслідок, позивач була позбавлена можливості реалізації свого права брати участь під час проведення перевірки та наданні відповідних пояснень й документів, у зв`язку з чим, доводи відповідача про правомірність його дій щодо проведення перевірки та дотримання ним вимог п.79.2 ст. 79 ПК України є безпідставними, необґрунтованими, непідтвердженими належними доказами і такими, що спростовуються матеріалами справи.

Суд звертає увагу, що невиконання вимог пункту 79.2 ст. 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме - компетенції у податкового органу на прийняття акту індивідуальної дії (податкового повідомлення-рішення).

Наведене правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду України у постанові від 27 січня 2015 року (справа № 21-425а14), а також Верховного Суду у постановах від 06 лютого 2018 року (справа № 802/1241/17-а), від 21 лютого 2018 року (справа № 821/371/17), від 16 жовтня 2018 року у справі №810/249/15.

Тобто у разі визнання перевірки незаконною така перевірка відсутня як юридичний факт, що виключає наявність у податкового органу компетенції на прийняття податкового повідомлення-рішення. У такому випадку висновки акта перевірки, визнаної протиправною, не повинні оцінюватися судом.

Отже, суд не надає оцінку правомірності оспорюваного рішення, оскільки, порушення відповідачем процедури проведення позапланової документальної невиїзної перевірки повністю нівелюють її наслідки.

Така ж сама правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі №810/249/15.

Встановлені в ході розгляду справи обставини в їх сукупності дають суду підстави для висновку, що відповідачем було порушено процедуру повідомлення позивача про проведення перевірки, перевірку проведено без дотримання обов`язкових для її проведення умов, у зв`язку з чим дії відповідача щодо її проведення є протиправними, перевірка є незаконною та відсутні правові наслідки такої перевірки.

В свою чергу акт перевірки від 24.06.2014, на підставі якого винесено спірне податкове повідомлення-рішення від 06.08.2014 року №, як доказ, отриманий з порушенням закону, не може бути прийнятий судом в якості належного та допустимого доказу правомірності прийняття оскаржуваного рішення та не може бути підставою для збільшення позивачу грошових зобов`язань, а відтак прийняте на його підставі податкове повідомлення-рішення від 06.08.2014 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, приймаючи податкове повідомлення-рішення від 06.08.2014 року № Головне управління ДПС у Рівненській області діяло не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Податковим кодексом України.

З огляду на викладене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у сумі 414 грн. 79 коп., що підтверджується квитанцією №73 від 08.05.2015 (а.с.2 т.1) та при зверненні із заявою про зміну предмета позову - судовий збір в сумі 487,20 грн., що стверджується квитанцією №104 від 12.10.2015 (а.с.129, т.1).

Таким чином, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в загальній сумі 901,99 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Рівненській області.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - АТ "Укрсиббанк" - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області щодо проведення невиїзної позапланової документальної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 з приводу отримання нею доходу у вигляді додаткового блага за 2013 рік.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області від 06.08.2014 за №, згідно з яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 207396,09 грн., в тому числі 165916,87 грн. за основним платежем та 41479,22 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області ( (33023, м.Рівне, вул. Відінська, буд,12, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) ) судовий збір у розмірі 901 (дев`ятсот одна) грн. 99 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 02 вересня 2020 року.

Суддя Н.С. Гудима