Справа № 160/7213/20
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2020 року Справа № 160/7213/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/7213/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління розвитку автоматизації Генерального штабу Збройних сил України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
1. 01.07.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління розвитку автоматизації Генерального штабу Збройних Сил України, в якій позивач, з урахуванням уточнень від 03.07.2020 року, просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Управління розвитку автоматизації Генерального штабу Збройних Сил України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 роки, в розмірі його місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 27 лютого 2019 року за кожен рік;
- зобов`язати Управління розвитку автоматизації Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 роки, в розмірі його місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 27 лютого 2019 року за кожен рік.
2. Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 01.07.2020 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
3. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 року відкрито спрощене позовне провадження по справі №160/7213/20, та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в порядку положень ст.262 КАС України.
4. Також, ухвалою суду від 06.07.2020 року було витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії таких документів:
- відомості (інформацію) щодо проходження позивачем у період з 2015 року по 2019 рік військової служби у Збройних Силах України;
- витяг з наказу №33/нст від 27.02.2019 року;
- відомості (інформацію) проходження позивача військової служби в Управлінні розвитку автоматизації Генерального штабу Збройних Сил України (контракт, накази тощо);
- звернення позивача до відповідача із заявою про здійснення виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016 , 2017, 2018 та 2019 роки, в розмірі його місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;
- лист відповідача №364/5/1060 від 24.06.2020 року;
- відомості (інформацію) щодо здійснення виплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 роки, в розмірі його місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби та інші наявні матеріали щодо суті спору.
5. Приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
6. Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
7. У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
8. Отже, рішення у цій справі приймається судом 02.09.2020 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
9. У позовній заяві зазначено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , зі списків особового складу, якої у серпні 2018 року був виключений у зв`язку з переміщенням.
10. Продовжив проходження військової служби в Управлінні розвитку автоматизації Збройних Сил України.
11. У лютому 2019 року позивач був звільнений у запас.
12. Згідно наказу начальника Управління розвитку автоматизації Збройних Сил України від 27.02.2019 року №33/нст позивача було виключений зі списків особового складу Управління.
13. Вказав, що з 2015 року є учасником бойових дій, що підтверджується виданим йому 18 червня 2015 року управлінням персоналу військової частини НОМЕР_1 посвідченням учасника бойових дій серія НОМЕР_2 .
14. Позивач зазначив, що згідно листів, отриманих від військової частини НОМЕР_1 (вих. №1314/8/207 від 15.05.2020) та Управління розвитку автоматизації Генерального штабу Збройних Сил України (вих.№364/5/1060 від 24.06.2020) протягом 2015-2019 років відпустка як учаснику бойових дій йому не надавалась, компенсація не виплачувавсь.
15. У зв`язку із чим, у травні 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою/запитом, в якому просив здійснити йому виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки (за 2015 - 2019 роки), передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статтею 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також п.3 розділу XXXI Наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким особам» від 07.06.2018 року № 260.
16. Листом №364/5-1060 від 24.06.2020 року управління повідомило позивачу про відмову у здійсненні виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 - 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу військової частини і усіх видів забезпечення.
17. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та не обґрунтованими, та такими, що порушують його права, у зв`язку із чим звернувся до суду із цим позовом.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
18. Ухвалою суду від 06.07.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі №160/7213/20 та призначено справу до розгляду в порядку положень ст. 262 КАС України.
19. Цією ухвалою суду відповідачеві було надано строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
20. Ця ухвала була направлена на поштову та електронну адреси відповідача разом із копією позовної заяви разом із додатками.
21. Відповідач отримав вказану вище ухвалу суду від 06.07.2020 року разом із позовом, що також підтверджується матеріалами справи.
22. Однак, станом на 02.09.2020 року від відповідача відзиву на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, до суду не надано.
23. Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
24. Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
25. Таким чином, відповідач не скористався своїм правом, передбаченим положеннями КАС України, відзив на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, до суду не надав, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
26. Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , зі списків особового складу якої у серпні 2018 року був виключений у зв`язку з переміщенням.
27. 18.06.2015 року ОСОБА_1 отримав посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_3 , копія якого залучена до матеріалів справи.
28. У подальшому позивач продовжив проходження військової служби в Управлінні розвитку автоматизації Збройних Сил України.
29. У лютому 2019 року позивач був звільнений у запас, що також підтверджується копією витягу з наказу від27.02.2019 року №33нст.
30. Також, згідно витягу з наказу начальника Управління розвитку автоматизації Збройних Сил України від 27.02.2019 року №33/нст позивача було виключений зі списків особового складу Управління.
31. Згідно листів, військової частини НОМЕР_1 (вих. №1314/8/207 від 15.05.2020 року) та Управління розвитку автоматизації Генерального штабу Збройних Сил України (вих.№364/5/1060 від 24.06.2020 року) позивачу протягом 2015-2019 років відпустка як учаснику бойових дій не надавалась, компенсація не виплачувавсь.
32. Отже, станом на день прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу відповідач не провів з ним розрахунків щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні соціальної відпустки, з 2015 - 2019 роки, у зв`язку із чим, 06.05.2020 року позивач звернувся із заявою до відповідача, у якій просив здійснити йому виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки (за 2015 - 2019 роки), передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статтею 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також п.3 розділу XXXI Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким особам».
33. Листом №364/5/1060 від 24.06.2020 року управління повідомило позивачу, що відповідно до пункту 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасникам бойових дій надається пільга з використанням чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком і 4 - календарних днів. Це право також передбачене статтею Закону України "Про відпустки" та набуто учасниками бойових - 06.06.2015 року з дня набуття чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни" № 426-VIII від 14.05.2015 року.
35. З урахуванням наведеного вище, відповідач зазначає, що додаткові відпустки як учаснику бойових дій позивачу не надавались, компенсація за невикористану додаткову відпустку не виплачувалась тому що, на час проходження ним служби в Управлінні розвитку автоматизації Збройних Сил України з 17.08.2018 року (день включення до списків особового складу Управління) по 27.02.2019 року та на час звільнення з лав Збройних Сил України 27.02.2019 року (день виключення з списків особового складу Управління) підстав для надання додаткової відпустки, як учаснику бойових дій або виплати компенсації за її невикористання не було.
36. Таким чином, позивачу повідомлено, що ним не набуто відповідного права на отримання грошової компенсації за неотриману додаткову відпустку, у зв`язку із чим у такій виплаті грошової компенсації було відмовлено.
37. Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 - 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, позивач звернувся до суду із цією позовною заявою, посилаючись на порушення його прав на належне соціальне забезпечення.
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає про таке.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
38. Відповідно до ч.1 ст.4 Закон України від 05 листопада 1996 року №504/96-ВР "Про відпустки" (далі - Закон №504/96-ВР) установлюються такі види щорічних відпусток основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
39. У відповідності до статті 16-1 Закону України "Про відпустки" учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
40. Приписами статті 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
41. Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги - використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
42. У відповідності статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
43. У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.
44. У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
45. У особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.
46. У особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.
47. Згідно статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
48. Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року №1126-VI, постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію.
49. У особливий період з моменту оголошення мобілізації до припинення відповідного періоду надання військовослужбовцям інших видів відпусток, зокрема, додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», припиняється.
50. Відповідно до частини 8 статті 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
51. Отже, підстави та порядок надання додаткової відпустки особам, які мають статус учасника бойових дій, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Так, відповідно до частини 14 статті 101 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, зокрема, військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
52. Слід зазначити, що норми Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
53. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , зі списків особового складу якої у серпні 2018 року був виключений у зв`язку з переміщенням.
54. 18.06.2015 року ОСОБА_1 отримав посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_3 , копія якого залучена до матеріалів справи.
55. У подальшому позивач продовжив проходження військової служби в Управлінні розвитку автоматизації Збройних Сил України.
56. У лютому 2019 року позивач був звільнений у запас, що також підтверджується копією витягу з наказу від27.02.2019 року №33нст.
57. Також, згідно витягу з наказу начальника Управління розвитку автоматизації Збройних Сил України від 27.02.2019 року №33/нст позивача було виключений зі списків особового складу Управління.
58. Згідно листів, військової частини НОМЕР_1 (вих. №1314/8/207 від 15.05.2020 року ) та Управління розвитку автоматизації Генерального штабу Збройних Сил України (вих.№364/5/1060 від 24.06.2020 року) позивачу протягом 2015-2019 років відпустка як учаснику бойових дій не надавалась, компенсація не виплачувавсь.
59. Отже, судом встановлено, та не заперечується відповідачем, що станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу відповідач не провів з позивачем розрахунків щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні соціальної відпустки за 2015-2019 роки.
60. Таким чином, згідно матеріалів справи, на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з 2015 року по 2019 рік.
61. Суд вважає, що припинення відпустки на час особливого періоду не означає припинення права на відпустку, яке (тобто, право на відпустку) може бути реалізовано у один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати не визначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.
62. Крім того, слід зазначити про таке.
63. Відповідно до частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
64. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ця справа відповідає ознакам зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права та порядок застосування таких норм викладених у постанові Верховного Суду по справі №620/4218/18 (Пз/9901/4/19), яка постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 року була залишена без змін.
65. Суд враховує при ухваленні рішення у цій справі правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи №620/4218/18 (Пз/9901/4/19).
66. Отже, зі змісту наказу №33/нст від 27.02.2019 року про звільнення позивача з військової служби судом встановлено, що на час його прийняття, відповідач не провів з позивачем розрахунку щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", за період з 2015 року по 2019 рік, тому зважаючи на викладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, тобто з 27.02.2019 року.
67. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління розвитку автоматизації Генерального штабу Збройних сил України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, є обґрунтованими доведеними та такими, що підлягають задоволенню та визнанню протиправною бездіяльність Управління розвитку автоматизації Генерального штабу Збройних сил України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу військової частини і усіх видів забезпечення, а саме 27.02.2019 року, та зобов`язанню Управління розвитку автоматизації Генерального штабу Збройних сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 - 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу військової частини і усіх видів забезпечення, а саме 27.02.2019 року.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
68. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
69. Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
70. Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
74. Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
75. Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
76. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
77. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірної відмови позивачу у виплаті грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 27.02.2019 року.
78. Отже, з урахуванням вищевикладеного, та з системного аналізу матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, у зв`язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління розвитку автоматизації Генерального штабу Збройних сил України підлягають задоволенню та визнанню протиправною бездіяльність Управління розвитку автоматизації Генерального штабу Збройних сил України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу військової частини і усіх видів забезпечення, а саме 27.02.2019 року, та зобов`язанню Управління розвитку автоматизації Генерального штабу Збройних сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 - 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу військової частини і усіх видів забезпечення, а саме 27.02.2019 року.
79. Щодо розподілу судових витрат.
80. Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.
81. Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
82. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління розвитку автоматизації Генерального штабу Збройних сил України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
83. Визнати протиправною бездіяльність Управління розвитку автоматизації Генерального штабу Збройних сил України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу військової частини і усіх видів забезпечення, а саме 27.02.2019 року.
84. Зобов`язати Управління розвитку автоматизації Генерального штабу Збройних сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 - 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу військової частини і усіх видів забезпечення, а саме 27.02.2019 року.
85. Розподіл судових витрат не здійснювався.
86. Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_4 ).
88. Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
89. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
90. Повний текст рішення складено 02.09.2020 року.

Суддя В.В Ільков