Справа № 380/184/20
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/184/20 пров. № А/857/5975/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Большакової О.О., Заверухи О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року, прийняте суддею Гуликом А.Г., в м.Львові, повний текст складено 09 квітня 2020 року, у справі № 380/184/20 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Львівській області звернулося в суд з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_2 ) про стягнення податкового боргу на суму 26639.18 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь бюджету податковий борг в розмірі 26639.18 грн.

ФОП ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, з підстав порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин справи.

Вимоги апеляційної скарги відповідач обгрунтовує тим, що в неї відсутній податковий борг, що стверджується квитанціями про сплату податкових зобов`язань.

Зазначає, що відповідачу не вручались і не направлялись будь-які податкові повідомлення-рішення, а відтак немає жлдних підстав вважати такі документи належним чином врученими в розумінні ст.42 ПК України, а зобов`язання, визначені у цих податкових повідомленнях-рішеннях такими, що набули статус узгоджених.

Крім цього, вважає, що судом порушено правила юрисдикції, оскільки позовні вимоги були заявлені до ФОП ОСОБА_2 , державна реєстрація якого на момент подання позову була припинена.

Суд розглянув справу у відсутності відповідача та без його належного повідомлення, хоча в ухвалі про відкриття провадження вказано про розгляд справи з викликом сторін.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що у відповідача наявний податковий борг, який нею не погашений.

Судом першої інстанції вірно встановлено обставини та прийнято рішення, яке просить залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, який просить залишити без змін рішення суду, представника відповідача, який просить задоволити апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач зареєстрована як фізична особа-підприємець 10.06.2011 (припинено діяльність 24.11.2017).

Згідно довідки про податкову заборгованість ОСОБА_1 (а.с.6) станом на 23.10.2019 від 24.10.2019 № 1612/9/13-01-51-08 у відповідача наявна заборгованість в сумі 26639,18 грн., в тому числі з них: 19465,59 грн. основний платіж, 6928,32 грн. штрафні санкції, 245,27 грн. пеня.

Вказана сума заборгованості виникла на підставі податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 02.10.2017, 04.07.2017, 03.04.2017, податкового повідомлення-рішення від 15.01.2018 № , зворотного боку облікової картки платника.

29.05.2017 ГУ ДФС у Львівській області на адресу відповідача надіслало вимогу №9847-17.

У зв`язку із тим, що податковий борг відповідач самостійно у встановлені строки не сплатила, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що станом на дату розгляду справи податковий борг відповідача перед бюджетом становить 26639,18 грн та залишається непогашеним.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до підп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з підп.14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підп.14.1.156 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з підп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з облікової картки фізичної особи платника податку ОСОБА_1 та довідки про суму заборгованості, що надані позивачем до матеріалів позову, станом на 01.10.2019 року податковий борг відповіда по платежах до бюджету станом на 23.10.2019 становить 26639,18 грн.

Пунктом 54.1 ст.54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п.56.11 ст.56 Податкового кодексу України, не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Відтак, суми грошових зобов`язань відповідача є узгодженими та у встановлені законом строки не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу у відповідності до підп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган, у відповідності до вимог п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

При цьому, у матеріалах справи відсутні будь-які докази надсилання на адресу відповідача будь-яких податкових повідомлень-рішень, а також що такі були вручені відповідачу.

Зокрема, з матеріалів справи на а.с.12 (зв.) видно, що податкова вимога повернулась з поштового відділення як не вручена.

Також, акт перевірки (а.с.13) адресований на іншу адресу відповідача (вул.Левицького, м.Львів), яка не відповідає місцезнаходженню ФОП ОСОБА_2 .

Колегія суддів вважає, що оскільки податкові повідомлення-рішення не вручались і не направлялись за адресою відповідача, відповідно немає підстав вважати такі документи належним чином врученими в розумінні ст.42 Податкового кодексу України, а грошові зобов`язання такими, що набули статус узгоджених.

Крім цього колегія суддів звертає увагу на те, що позивач надіслав на податкову адресу відповідача податкову вимогу форми Ф від 29.05.2017 року №9847-17, відповідно до якої сума податкового боргу платника податків становить 19465,59 грн.

Проте, як вбачається з платіжного доручення №93 від 28.04.2017 року, відповідачем сплачено 19947,00 грн. податку за 1 кв. 2017 року.

Відповідно до платіжного доручення №95 від 31.07.2017 року, відповідачем сплачено 5550,00 грн. податку за 2 кв. 2017 року.

Згідно платіжного доручення №96 від 31.10.2017 року, відповідачем сплачено 9626,00 грн. податку за 3 кв. 2017 року.

Таким чином, враховуючи відсутність доказів направлення відповідачу податкових повідомлень-рішень, а також наявність платіжних доручень по сплаті відповідних платежів, колегія суддів вказує на відсутність підстав для стягнення визначеного податковим органом податкового боргу, а відтак в позові Головного управління ДПС у Львівській області слід відмовити.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що судом надавалась можливість представнику позивача надати докази наявності боргу у відповідача та підстави його виникнення. Однак, окрім посилань на дані облікової картки, інших доказів подано не було.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.243 ч.3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року у справі № 380/184/20 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді О. Б. Заверуха
О. О. Большакова
Повне судове рішення складено 04.09.20