Справа № 160/2639/20
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2020 року Справа № 160/2639/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНеклеса О.М.
за участі секретаря судового засіданняКолесника І.О.
представника позивача представника відповідача Трегуб Ю.Є. Резнікова Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУС» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування вимоги, рішення про застосування штрафних санкцій, податкових повідомлень-рішень,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУС» (далі - позивач, ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУС», Товариство) звернулось до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Дніпропетровській області), в якій, з урахуванням уточнень прийнятих судом, просить:
- судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з висновками ДПС зазначеними в акті перевірки, на підставі якого були прийняті спірні рішення, оскільки у зв`язку зі специфікою господарської діяльності товариства, а також з укладанням ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ» договорів підряду в різних областях України, директор ОСОБА_1 , заступник директора ОСОБА_2 , головний інженер ОСОБА_3 , мають роз`їзний характер виконання своїх посадових обов`язків, що безпосередньо зазначено в їх посадових інструкціях та відповідних наказах по підприємству. Роз`їзний характер виконання обов`язків зазначених уповноважених представників товариства пов`язаний з вимогами замовників по договорам підряду щодо присутності відповідальних представників ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ» на спільних оперативних нарадах з приводу виконання робіт за місцем знаходження об`єкту, обов`язком бути присутніми на об`єктах при здійсненні прийому-передачі робіт, усунення недоліків (в разі їх виявлення замовником), та в інших випадках, з підстав, що зазначені в їх посадових інструкціях та відповідними умовами договорів. ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ» використовувало та використовує зручну для обліку форму первинних документів (подорожніх листів, актів та наказів про списання палива на підставі відповідних звітів про рух палива по підприємству), за наявності всіх ознак первинних документів, відомостей у них про господарські операції та підтвердження їх здійснення, проводило щомісячне списання палива, що за наявності вище перелічених документів не заборонено чинним законодавством України. Вищевикладене, на думку позивача, в повній мірі спростовує твердження відповідача про те, що поїздки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 не оформлені наказами про відрядження, працівникам не виплачувались добові, тобто не доведені поїздки з господарської діяльності підприємства, а також твердження щодо не пов`язаності відряджень з господарською діяльністю роботодавця, у зв`язку з чим контролюючий орган визначив витрати на них, як додаткове благо. Зауважив, що застосування подорожніх листів суб`єктами господарювання, що експлуатують колісні транспортні засоби, стало необов`язковим із 14.08.2011 року, а тому наявність окремих подорожніх листів (для кожної поїздки) не є повноцінним первинним документом, зокрема для списання використаного пального. Таким чином, позивач вважає, що під час перевірки товариством було надано достатньо доказів, що підтверджують роз`їзний характер роботи представників-працівників товариства, законність списання палива та право підприємства на податковий кредит. Наявність зазначених документів підтверджує правомірність не включення сум компенсації витрат на відрядження (поїздку) до оподатковуваного доходу працівника. Окремо зазначив, що податковим органом не було належним чином досліджено первинну документацію, відповідні кадрові документи ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ», а висновки в акті ґрунтуються лише на формальному бажанні ДПС притягнути платника податків до відповідальності, а тому є хибними і суперечать дійсності.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання було призначено на на 27.04.2020 року о 13 год. 30 хв.
15.04.2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з огляду на наступне. Під час перевірки ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ» було встановлено, що в перевіряємому періоді позивачем використовувались легкові автомобілі згідно договорів оренди. Орендованими автомобілями протягом перевіряємого періоду користувались працівники підприємства та згідно подорожніх листів поїздки здійснювались до Києва, Одеси, Чернівці за власними потребами, які не пов`язані з господарською діяльністю підприємства, через відсутність підтверджуючих документів, що використовувалось паливо пов`язане з господарською діяльністю підприємства. Як встановив податковий орган із наданих документів, відрядження не оформлялось. Прийняти ці поїздки як роз`їзний характер не можливо, бо за них не нараховувалось та не оплачувалось ніяких надбавок, передбачених ст. 121 КЗпП України, якою встановлено, що працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими відрядженнями. Таким чином, поїздки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які не оформлені наказами про відрядження та не подали звіти про відрядження, та працівникам не виплачувались добові, або надбавки за роз`їзний характер робіт, не пов`язані з господарською діяльністю підприємства. Позивачем надано подорожні листи, що містять лише перелік назв послуг, що нібито виконані на користь Товариства, при цьому не містять розгорнутої інформації щодо їх обсягу. Тобто, з наданих документів фактично неможливо провести зв`язок з діяльністю та потребами Товариства у відповідний період. Ці документи не свідчать про фактичне використання у господарській діяльності. Вказані недоліки у своїй сукупності позбавляють надані документи сили первинних документів, що підтверджують факт здійснення господарських операцій.
27.04.2020 року розгляд справи було відкладено на 18.05.2020 року до 11:00 год.
18.05.2020 року розгляд справи було відкладено на 04.06.2020 року до 10 год. 30 хв.
26.05.2020 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві та просить задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування відповіді на відзив позивач зазначає доводи аналогічні тим, що були викладені у позові.
03.06.2020 року позивач надав до суду додаткові письмові пояснення до позовної заяви, в яких просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У письмових поясненнях зазначив, що за перевіряємий період, ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ» виконувало договори за межами м. Дніпро, а саме у: м. Одеса, м. Київ, у зв`язку з чим у охоплений перевіркою період було укладено 30 договорів підряду, за умовами яких на уповноважених представників ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ» (як на виконавця за договорами) покладено обов`язки зі здійснення поточного контролю за ходом виконання робіт та строків, дотримання вимог щодо якості та повноти виконання робіт, розробки проектної документації та інше, за результатами виконання підрядних робіт складено та підписано уповноваженими представниками Товариства 234 актів здачі-прийому робіт, що були надані під час перевірки контролюючому органу. Для своєчасної присутності представників Товариства на будівельних об`єктах були складені та належним чином оформлені договори оренди автомобілів, які використовувались у господарській діяльності позивача. Відповідно до наказу №02/01-16 від 02.01.2016 року по підприємству, відшкодування витрат, пов`язаних з роз`їзним характером роботи директора ОСОБА_1 , заступника директора ОСОБА_2 та головного інженера ОСОБА_3., проводиться за фактичними витратами після надання підтверджуючих витрати документів, в разі службової необхідності - довготривале перебування на об`єкті виконання робіт передбачено оформлення відрядження та видача авансу. Згідно протоколу зборів трудового колективу, в силу посадових обов`язків, що закріплені посадовими інструкціями, за директором Товариства ОСОБА_1 , заступником директора ОСОБА_2 , та головним інженером ОСОБА_3 закріплено роз`їзний характер роботи. Зауважив, що роботодавець може, але не зобов`язаний прийняти рішення про встановлення надбавки за роз`їзний характер роботи. Комерційні підприємства самостійно визначають норми добових у відрядженнях по Україні та за кордон.
04.06.2020 року розгляд справи було відкладено на 22.06.2020 року до 10 год. 30 хв.
22.06.2020 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 06.07.2020 року 11 год. 30 хв.
06.07.2020 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 27.07.2020 року 13 год. 30 хв.
27 липня 2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на уточнену позовну заяву.
27.07.2020 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 03.08.2020 року 13 год. 30 хв.
Судове засідання 03.08.2020 року було знято з розгляду в зв`язку з припинення електропостачання в будівлі суду.
04.08.2020 р. підготовче судове засідання було закрито, суд перейшов до розгляду справи по суті в даному судовому засіданні та оголосив перерву перед судовими дебатами до 06.08.2020 року.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, в задоволенні позовних вимог просив відмовити.
Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, дійшов наступних висновків.
Основним видом економічної діяльності ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ» є: Код КВЕД 25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій; інші види економічної діяльності: Код КВЕД 22.23 Виробництво будівельних виробів із пластмас; Код КВЕД 23.12 Формування й оброблення листового скла; Код КВЕД 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у.; Код КВЕД 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; Код КВЕД 71.11 Діяльність у сфері архітектури; Код КВЕД 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.
Позивач перебуває на податковому обліку в Головному Управлінні ДПС у Дніпропетровській області та є платником податку на додану вартість.
З матеріалів справи вбачається, що у період з 16.12.2019 року по 27.12.2019 року посадовими особами ГУ ДПС в Дніпропетровській області на підставі направлень від 16.12.2019 року №1643, №1645, №1646 від 17.07.2019 року, відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1,п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків за 2019 рік, наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 28.11.2019 року №1478-п, була проведена планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2016 року по 30.09.2019 року, валютного законодавства за період з 01.10.2016 року по 30.09.2019 року, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2016 року по 30.09.2019 року, іншого законодавства за період з 01.10.2016 року по 30.09.2019 року, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки (додаток 1 до акта (довідки) перевірки, який є його невід`ємною частиною).
За результатами вказаної перевірки було складено акт перевірки № 1494/04-36-05-01/36206791 від 15 січня 2020 року про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ» (далі - Акт перевірки), згідно висновків якого перевіркою встановлено порушення ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ»:
- п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135, п.п. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 Податкового кодексу України від 02.10.2010 року № 2755-VI (зі змінами і доповненнями), що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 309 910 грн.;
- п.п. 14.1.13, п.п. 14.1 185, п. 14.1 ст. 14, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.5 ст. 198, п. 189.1 ст. 189 в результаті чого встановлено заниження позитивного значення, що підлягає сплаті до державного бюджету загальною сумою ПДВ 354 889 грн.;
- п. 246.4, п. 246.5 ст. 246 ПКУ неправомірно занижено показники декларації з екологічного податку за 2018-2018 р.р. в сумі 1 967,80 грн.;
- п. 120.1 ст. 120 ПКУ, що тягне за собою застосування штрафної санкції у розмірі 510 грн.;
- п. 103.4 ст. 103, п.п. 141.4.1., п.п. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № № 2755-VI (зі змінами і доповненнями), що призвело до заниження податку на прибуток іноземних юридичних осіб за 2017 рік на суму 24 577 грн.;
- п.п. 16.1.3. п. 16.1 ст. 16, п. 46.1 ст. 46, п. 49.18 ст. 49, п. 103.9 ст. 103 Податкового Кодексу України від 02.10.2010 року № 2755-VI (зі змінами і доповненнями), в частині не подання до податкового органу за місцем реєстрації платника податків Розрахунків (звітів) податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України (Додаток ПН до рядка 23 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства) за І півріччя 2017 року, за три квартали 2017 року, за 2017 рік, за І півріччя 2019 року, за три квартали 2019 року застосована штрафна санкція на суму 850,00 грн.;
- п.п. 168.1.2, п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, п.п. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України від 02.10.2010 року № 2755-VI, підприємством не своєчасно перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб в розмірі 454 005,04 грн. та не сплачено податок у розмірі 24 925,34 грн.;
- п. 176.2.6 ст. 176 ПКУ № 2755-VI та розділу III Порядку заповнення податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4 в частині не відображення сум нарахованого та виплаченого доходу, отриманого як додаткове благо за ознакою доходу «126» та сум ПДФО, яка підлягає нарахуванню з виплачених доходів фізичним особам - працівникам підприємства у сумі 276 038, 20 грн.;
- п.п. «г» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.1. п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 ст. 176 ПКУ № 2755-VI, ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ» не нараховувало та перераховувало до бюджету податок з доходу фізичної особи в сумі 276 038,20 грн.;
- п. 1 ч. 1 ст. 4, п. 1, п. 5 ч.1 ст.7 Закон № 2464 занижено єдиний внесок сум додаткового блага працівникам підприємства в сумі 337 380 грн.;
- п. 1 ч.2 ст. 6 несвоєчасно відобразило базу нарахування ЄСВ у розмірі 4 664,20 грн.».
20.02.2020 року, на підставі висновків викладених у Акті перевірки, ГУ ДПС в Дніпропетровській області були винесені:
Підставою для прийняття наведених рішень, стали висновки контролюючого органу про те, що відрядження посадових осіб підприємства: директора ОСОБА_1 , заступника директора ОСОБА_2., головного інженера ОСОБА_3., за перевіряємий період, у тому числі використання ними орендованих підприємством автомобілів, не пов`язані з господарською діяльністю роботодавця, тому витрати на них вважаються додатковим благом, з якого повинен сплачуватися податок. У зв`язку з викладеним, відповідач вважає, що ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ» не нарахувало та не перерахувало до бюджету податок з доходів фізичних осіб та не сплатило єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з отриманих доходів.
Не погоджуючись з такими висновками контролюючого органу, а також наведеними вимогою, рішенням про застосування штрафних санкцій та податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Приписами пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Відповідно до пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді:
а) вартості використання житла, інших об`єктів матеріального або нематеріального майна, що належать роботодавцю, наданих платнику податку в безоплатне користування, або компенсації вартості такого використання, крім випадків, коли таке надання зумовлено виконанням платником податку трудової функції відповідно до трудового договору (контракту) чи передбачено нормами колективного договору або відповідно до закону в установлених ними межах;
г) суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов`язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим розділом.
Підпунктом 14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.
Згідно з пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до пп.170.9.1 п.170.9 ст.170 ПК України будь-які витрати на відрядження не включаються до оподатковуваного доходу платника податку за наявності документів, що підтверджують зв`язок такого відрядження з господарською діяльністю роботодавця/сторони, що відряджає, зокрема (але не виключно) таких: запрошень сторони, що приймає, діяльність якої збігається з діяльністю роботодавця/сторони, що відряджає; укладеного договору чи контракту; інших документів, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини; документів, що засвідчують участь відрядженої особи в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з господарською діяльністю роботодавця/сторони, що відряджає.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Суд зазначає, що підставою для ведення бухгалтерського обліку господарських операцій та надання юридичної сили і доказовості є первинні документи, що повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-ХIV (далі - Закон №996).
Згідно із ст.1 Закону №996 первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Пунктом 2 ст.3 Закону №996 передбачено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Частиною 1 ст. 9 Закону №996 визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до п.2 ст.9 Закону №996 первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також у п.п. 1.2 п. 1, п.п. 2.1 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 р. №88, відповідно до якого господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення..
З вищевикладеного випливає, що підставами для не включення будь-яких витрат на відрядження до оподатковуваного доходу платника податку є наявність належним чином оформлених документів, що підтверджують зв`язок такого відрядження з господарською діяльністю роботодавця/сторони, що відряджає.
При цьому, у разі надання об`єктів матеріального або нематеріального майна, що належать роботодавцю, в безоплатне користування і таке надання зумовлено виконанням платником податку трудової функції відповідно до трудового договору (контракту) чи передбачено нормами колективного договору або відповідно до закону в установлених ними межах, такий дохід отриманий платником податку, як додаткове благо, також не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.
Отже, умовами реалізації права платника на звільнення від оподатковування доходу платника податку у вигляді витрат на відрядження, є фактичне відрядження пов`язане з господарською діяльністю роботодавця/сторони, що відряджає та наявність належним чином оформлених документів, що підтверджують зв`язок такого відрядження з господарською діяльністю роботодавця/сторони, що відряджає.
В свою чергу, умовами реалізації права платника на звільнення від оподатковування доходу платника податку у вигляді витрат з надання об`єктів матеріального або нематеріального майна (в розглядуваному випадку автомобілів) в безоплатне користування є: фактичне використання таких об`єктів в господарській діяльності роботодавця/сторони, що відряджає, безоплатне користування зумовлено виконанням платником податку трудової функції відповідно до трудового договору (контракту) чи передбачено нормами колективного договору або відповідно до закону в установлених ними межах, а також наявність належним чином оформлених документів, що підтверджують наведені факти.
Щодо пов`язаності відряджень посадових осіб ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ»: директора ОСОБА_1 , заступника директора ОСОБА_2 , головного інженера ОСОБА_3., у перевіряємий період, з господарською діяльністю роботодавця, а також пов`язаності використання цими посадовими особами автомобілів та пального, у зв`язку з виконанням своїх трудових функцій, судом встановлено наступне.
Як зазначалось вище, основним видом економічної діяльності ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ» є: Код КВЕД 25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій; інші види економічної діяльності: Код КВЕД 22.23 Виробництво будівельних виробів із пластмас; Код КВЕД 23.12 Формування й оброблення листового скла; Код КВЕД 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у.; Код КВЕД 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; Код КВЕД 71.11 Діяльність у сфері архітектури; Код КВЕД 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.
З пояснень позивача та наданих до суду документів вбачається, що фактично ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ» виконує підрядні роботи з будівництва висотних будівель, виготовлення та монтаж фасадних металопластикових конструкцій житлових будинків, торгівельних центрів.
В охоплений перевіркою період ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ» було укладено ряд договорів підряду на виконання робіт за межами м. Дніпро, а саме у: м. Одеса, м. Київ. На підтвердження виконання умов укладених договорів уповноваженими представниками Товариства були складені акти здачі-приймання робіт, які були надані під час перевірки контролюючому органу, що не заперечується сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи, умовами договорів підряду № 10-07/МЗ від 10.07.2017 року, № 12/04-2018-1 від 12.04.2018 року, № 34/M3-03 від 18.04.2019 року, №2004/18 від 15.05.2018 року, № 02/23-07/18 від 23.07.2018 року, № 02/24-07/18 від 24.07.2018 року, № 02/02-10/18 від 02.10.2018 року, № 08/04-Р2 від 08.04.2019 року, на ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ» (як на виконавця за договорами) покладено обов`язки зі здійснення поточного контролю за ходом виконання робіт та строків, дотримання вимог щодо якості та повноти виконання робіт, розробки проектної документації та інше.
Крім того, у зв`язку зі специфікою господарської діяльності товариства директор ОСОБА_1 , заступник директора ОСОБА_2 , головний інженер ОСОБА_3 , мають обов`язок бути присутніми на об`єктах при здійсненні прийому-передачі робіт, усунення недоліків (в разі їх виявлення замовником), та в інших випадках, з підстав, що зазначені в їх посадових інструкціях та відповідними умовами договорів.
Підписантами як договорів, так і актів здачі-приймання робіт є директор ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ» ОСОБА_1, та заступник директора ОСОБА_2 , згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а головний інженер ОСОБА_3 , є керівником проектів і згідно посадової інструкції зобов`язаний здійснювати контроль за виконанням робіт.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що для своєчасної присутності посадових осіб ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ» на будівельних об`єктах, позивачем були складені та належним чином оформлені договори найму (оренди) автомобілей, а саме: договір оренди від 09.09.2016 року серії НВА № 351612, автомобіль марки «HONDA» модель «ACCORD», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,; договір оренди від 09.09.2016 року серії НВА № 351616, автомобіль марки «BMW» модель «Х5», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; договір оренди від 09.09.2016 року серії НВА № 351614, автомобіль марки «INFINITY» модель «FX30D», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Наведені договори засвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 , із зазначенням мети найму (оренди): « для службових поїздок, відряджень».
Крім того, відповідно до наказу директора ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ» № 02/10-16 від 02.10.2016 року, з метою ефективності та доцільності використання службових автомобілів, закріплено вищезазначені орендовані службові автомобілі: за директором ОСОБА_1 - службовий автомобіль марки «BMW» модель «Х5», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за заступником директора ОСОБА_2 - службовий автомобіль марки «INFINITY» модель «FX30D», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , за головним інженером ОСОБА_3 - службовий автомобіль марки «HONDA» модель «ACCORD», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Крім того, згідно наведеного наказу вирішено надати для заправки автомобілів паливні картки, списання палива та витрат підприємства для службових автомобілів, які закріплені за вище означеними посадовими особами вирішено здійснювати на підставі первинних документів, згідно подорожніх листів.
Також, відповідно до наказу директора ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ» №02/01-16 від 02.01.2016 року затверджено список посад працівників, робота яких має роз`їзний характер: директор - ОСОБА_1 , заступник директора - ОСОБА_2 , головний інженер - ОСОБА_3 . Цим же наказом бухгалтерії наказано проводити відшкодування витрат, пов`язаних з роз`їзним характером роботи, за фактичними витратами після надання підтверджуючих витрати документів, в разі необхідності тривалого перебування вказаних працівників на об`єкті, оформляти посвідчення про відрядження з виплатою авансу.
Згідно протоколу зборів трудового колективу, в силу посадових обов`язків, що закріплені посадовими інструкціями та на підставі наказу №02/01-16 від 02.01.2016 року за директором Товариства ОСОБА_1 , заступником директора ОСОБА_2 , та головним інженером ОСОБА_3 закріплено роз`їзний характер роботи.
Наказом № 2 від 03 січня 2017 року, у зв`язку зі специфікою діяльності підприємства (об`єкти будівництва знаходяться в інших містах України) з метою контролю за ходом виконання будівництва, наказано в разі короткочасного виїзду на об`єкти, які знаходяться за межами міста Дніпропетровська, для вирішення виробничих питань з метою економії витрат, витрати на відрядження не відображати.
Таким чином, в разі короткострокової присутності на об`єкті будівництва (протягом робочого дня), на підставі наказу № 2 від 03 січня 2017 року, відрядження зазначеним особам не оформлювалось та не виплачувались добові.
В свою чергу, у разі необхідності довгострокового перебування на об`єкті будівництва, директору Товариства ОСОБА_1 , заступнику директора ОСОБА_2 , та головному інженеру ОСОБА_3. належним чином оформлювались всі документи про відрядження.
Наведені обставини підтверджуються наступними документами:
- табелями обліку робочого часу за серпень 2018 року та за жовтень 2018 року, з яких вбачається, що в разі довгострокового відрядження були складені та оформлені відповідні відрядження на представників Товариства, що мають роз`їзний характер роботи ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 );
- видатково-касові ордери за 2018 рік, що підтверджують видачу коштів на відрядження;
- звіти про використання коштів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , виданих на відрядження або під звіт, за перевіряємий період;
- посвідчення про відрядження ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з відповідними відмітками про вибуття у відрядження, прибуття у пункти призначень, вибуття з них і прибуття до місця постійної роботи, за перевіряємий період;
- накази (розпорядження) про відрядження ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за перевіряємий період.
При цьому, суд погоджується з доводами позивача про те, що роз`їзний характер роботи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що мають обов`язок бути присутніми на об`єктах будівництва при здійсненні прийому-передачі робіт, усунення недоліків (в разі їх виявлення замовником), та в інших випадках, з підстав, що зазначені в їх посадових інструкціях та відповідними умовами договорів, що пов`язаний з їх перебуванням поза основним місцем роботи під час робочого дня, без оформлення відрядження жодним чином не суперечить вимогам чинного законодавства України.
У листі Міністерства праці та соціальної політики України у листі від 27.01.2008 р. № 5/13/116-08 зазначено, що «При визначенні терміна "роз`їзний характер робіт" необхідно виходити з організації (характеру) виконання (проведення) робіт. Така організація робіт передбачає виконання робіт на об`єктах, розташованих на значній відстані від місця розташування організацій, що пов`язано з поїздками в неробочий час від місця знаходження організації (збірного пункту) до місця роботи на
Відповідно до Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Мінфіну від 13.03.98 р. №59 та зареєстрованої в Мін`юсті 31.03.98 р. за №218/2658, службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника підприємства, об`єднання, установи, організації на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи. Тобто однією з основних ознак службового відрядження працівника є виконання службового доручення "поза місцем його постійної роботи". Поїздка працівника в межах населеного пункту, де знаходиться місце його роботи, з метою виконання службового доручення не є відрядженням.»
Міністерство праці та соціальної політики України у листі від 17.11.2006 року №307/13/133-06 роз`яснило, що «Роз`їзний характер робіт передбачає виконання робіт на об`єктах, розташованих на значній відстані від місця розташування організації, у зв`язку з поїздками у неробочий час від місцязнаходження організації (збірного пункту) до місця роботи наоб`єкті й назад, що становить не менше як дві-три години на день.
Надбавка за пересувний характер робіт встановлюється робітникам в цілях компенсації підвищених витрат, пов`язаних із частою передислокацією організації або відірваністю від постійного місця проживання.
Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оплату праці" підприємства самостійно встановлюють форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, а також умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат в колективних договорах зобов`язковим дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевою угодами.
Виходячи з викладеного, підприємство самостійно вирішує доцільність встановлення та розмір надбавок (польовогозабезпечення) до тарифних ставок і посадових окладів працівників, робота яких виконується вахтовим методом, постійно проводиться вдорозі або має роз`їзний (пересувний) характер робіт.
У випадку, коли підприємство вирішило встановити надбавку до тарифних ставок і посадових окладів працівників, робота яких проводиться в дорозі або має роз`їзний (пересувний) характерробіт, необхідно керуватись нормами постанови Кабінету МіністрівУкраїни від 31 березня 1999 р. №490 "Про надбавки (польове забезпечення) до тарифних ставок і посадових окладів працівників, направлених для виконання монтажних, налагоджувальнихремонтних і будівельних робіт, та працівників, робота яких виконується вахтовим методом, постійно проводиться в дорозі або має роз`їзний (пересувний) характер".
Перелік працівників, яким встановлюється зазначена надбавка, а також її розмір встановлюється підприємством в колективному договорі самостійно.»
З вищевикладеного випливає, що роботодавець може, але не зобов`язаний приймати рішення про встановлення надбавки за роз`їзний характер роботи. Комерційні підприємства самостійно визначають норми добових у відрядженнях по Україні та за кордон.
Що стосується використання посадовими особами позивача автомобілів марки «HONDA» модель «ACCORD», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , марки «BMW» модель «Х5», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , марки «INFINITY» модель «FX30D», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 та пального для заправки цих автомобілів, судом встановлено наступне.
З матеріалів справи вбачається, що з метою заправки орендованих позивачем автомобілів, ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ» було укладено договір з ТОВ «Торгівельна Компанія Імпульс». На підставі та на виконання умов зазначеного договору ТОВ «Торгівельна Компанія Імпульс» по актам прийому-передачі надало ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ» смарт-карти (паливні) з певним лімітом, що підтверджується актами прийому-передачі смарт-карт. В кінці кожного місяця, на підставі фактів фактичних заправок вищезазначених автомобілів, ТОВ «Торгівельна Компанія Імпульс», виставляє ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ» рахунок та видаткову накладну на оплату, копії видаткових накладних за період з 31 жовтня 2016 року по 31 грудня 2019 року були долучені до матеріалів справи.
Суд приймає до уваги доводи позивача з приводу того, що у зв`язку з одночасним контролем декількох об`єктів будівництва уповноваженими представниками ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , вирахувати кількість спожитого палива щодо кожного орендованого автомобіля та щодо кожного окремого об`єкту будівництва є неможливим. При цьому накопичувальна відомість по спожитому паливу відповідно до подорожніх листів звіряється з приходними документами від постачальника ТОВ «Торгівельна Компанія Імпульс».
Згідно наказу по підприємству № 3 від 02 січня 2016 року закріплено, що у зв`язку з неможливістю щоденного обліку, щодо списання палива через те, що відповідальні особи знаходяться в дорозі з контролю за будівельними об`єктами на території України, шляховий лист оформляється один раз на місяць.
Списання палива здійснювалось відповідно до наказу № 3 від 02 січня 2016 року, що об`єктивно підтверджується відповідними щомісячними актами списання палива на підставі відповідних звітів про рух палива по підприємству.
Відповідно до наказу ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ»№ 02/10-16 від 02.10.2016 року передбачено списання палива на витрати ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ» для службових автомобілів, що здійснюється на підставі первинних документів. Крім того, відповідно до розпорядження по підприємству № 4 від 15 лютого 2017 року встановлено норми витрат палива на вищезазначені службові автомобілі.
Надані під час перевірки представникам ДПС подорожні листи підприємства та інші первинні документи, що стосуються відряджень співробітників, містять в собі відомості про мету і маршрут поїздок, зазначені в подорожніх листах, тому є належними доказами того, що транспортні засоби, орендовані позивачем, використовувались в господарській діяльності підприємства.
Слід зазначити, що відповідно до Закону України від 05.07.2011 року №3565-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» у текстах Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух» та «Про міліцію» вилучено посилання на подорожні листи будь-яких автотранспортних засобів, у тому числі вантажних автомобілів. Отже, підприємства, які експлуатують автотранспортні засоби, мають право не виписувати водіям подорожні листи. За необхідності підприємства самостійно приймають рішення стосовно використання подорожніх листів у своїй господарській діяльності, а отже порушення з боку позивача в частині складання подорожніх листів відсутнє.
Таким чином, ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ» використовуючи зручну для обліку форму первинних документів (подорожніх листів, актів та наказів про списання палива на підставі відповідних звітів про рух палива по підприємству), за наявності всіх ознак первинних документів, відомостей у них про господарські операції та підтвердження їх здійснення, проводили щомісячне списання палива, що, за наявності таких документів, не заборонено чинним законодавством України.
Суд акцентує увагу на тому, що частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Такий підхід узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції визначив, що "адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".
Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
З огляду на встановлені обставини у справі та наведені норми законодавства, суд прийшов до висновку, що витрати на відрядження, які були понесені посадовими особами ТОВ «ЕКЛІПС АЛЮМІНІУМ»: директора ОСОБА_1 , заступника директора ОСОБА_2 , головного інженера ОСОБА_3., у перевіряємий період, у тому числі витрати на користування автомобілями, використання пального тощо, не повинні включатися до оподатковуваного доходу платника податку, оскільки наданими до суду документами, належним чином та в повній мірі доведено зв`язок таких відряджень з господарською діяльністю роботодавця/сторони, що відряджає та використання автомобілів з метою виконанням трудових функцій посадових осіб позивача.
Відповідно до п. п. 14.1.47 Податкового Кодексу України, додаткові блага - це кошти, матеріальні або нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, які податковий агент виплачує (надає) платнику податку на доходи.
Не відносяться до додаткового блага:
-доходи у вигляді заробітної плати за видами виплат, які включають основну і додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуємо (надаємо) працівнику у зв`язку з відносинами трудового найму (п.п. 14.1.48 ПКУ);
-винагороди фізичним особам за цивільно-правовими договорами (угодами), крім випадків, прямо передбачених нормами ПКУ;
-неоподатковувані виплати, перелічені у ст. 165 ПКУ.
Підпункт «а» п.п. 164.2.17 Податкового Кодексу України відносить до додаткового блага вартість використання житла, інших об`єктів матеріального або нематеріального майна, що належать роботодавцю та надані платнику податків у безоплатне використання, або суму компенсації вартості такого використання.
Як виняток, не є додатковим благом і не обкладається ПДФО на підставі п.п. «а» п.п. 164.2.17 Податкового Кодексу України дохід, отриманий платником податку:
а) у вигляді вартості використання житла, інших об`єктів матеріального або нематеріального майна, що належать роботодавцю, наданих платнику податків в безоплатне користування, або компенсації вартості такого використання, якщо (цитуємо) «таке надання зумовлено виконанням платником податку трудової функції відповідно до трудового договору (контракту) чи передбачено нормами колективного договору або відповідно до закону в установлених ними межах».
Таким чином законодавець зазначає, що належне роботодавцю на праві власності майно (компенсація вартості його використання) не буде доходом для отримувача, якщо його надання (у встановлених межах):
-зумовлене виконанням платником податків трудової функції згідно з трудовою угодою (контрактом);
-передбачене нормами колективного договору;
-здійснюється відповідно до закону.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом № 2464-VI.
П. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464- VI передбачено, що платник єдиного внеску зокрема зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до п. 1.ч.1 ст. 4 Закону 2464 платниками єдиного внеску в т.ч. є підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;
Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, суд дійшов висновку про те, що порушення позивачем п. 1 ч. 1 ст. 4, п.1, п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI, що призвело до заниження єдиного соціального внеску, під час судового розгляду справи судом не встановлено, висновки акту перевірки не підтверджені.
Частиною 2 ст. 6 Закону №2464 визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (ч. 7 ст. 9 Закону №2464).
Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону №2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
- 168691,20 грн. - штрафна санкція у розмірі 50% від донарахованого ЄСВ згідно вимоги;
- 1105,60 грн. - штрафна санкція за несвоєчасне відображення бази нарахування ЄСВ.
Інші доводи представників сторін не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.
Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень, не виконано покладеного на них обов`язку щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваних вимоги, рішення та податкових повідомлень-рішень, а тому суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви в повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно із ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні решти позовних вимог,- відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

В зв`язку з перебуванням судді у відпустці, повний текст рішення суду складений 07 вересня 2020 року.

Суддя О.М. Неклеса