Справа № 826/18512/16
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 826/18512/16

адміністративне провадження № К/9901/4312/18, К/9901/20918/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стеценка С.Г.,

суддів: Стрелець Т.Г., Тацій Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу № 826/18512/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог Семікор»

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича

треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Артем Банк»

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

за касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог Семікор», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року (головуючий суддя Добрянська Я. І.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року (колегія у складі: головуючого судді Кузьменка В. В., суддів Василенка Я. М., Степанюка А. Г.)

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У листопаді 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Пролог Семікор» (далі - ТОВ «Пролог Семікор») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка І. І. (далі - Уповноважена особа), треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Артем Банк» (далі - ПАТ «Артем Банк»), в якому просило:

- визнати протиправною відмову Уповноваженої особи повернути банку Bank of America кошти в сумі 3 885 доларів США, які надійшли від компанії University Wafer Inc. на кореспондентський рахунок ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»» в Deutsche Bank Trust Company Americas 04 квітня 2016 року з датою валютування переказу 01 квітня 2016 року;

- зобов`язати Уповноважену особу повернути банку Bank of America кошти в сумі 3 885 доларів США, які надійшли від компанії University Wafer Inc. на кореспондентський рахунок ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»» в Deutsche Bank Trust Company Americas 04 квітня 2016 року з датою валютування переказу 01 квітня 2016 року.

2. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що відповідач протиправно та необґрунтовано відмовив у задоволенні письмових звернень позивача щодо повернення банку Bank of America коштів в сумі 3 885 доларів США, які надійшли від компанії University Wafer Inc. на кореспондентський рахунок ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»» в Deutsche Bank Trust Company Americas 04 квітня 2016 року з датою валютування переказу 01 квітня 2016 року.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

4. Приймаючи такі судові рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що порушення законних прав та інтересів ТОВ «Пролог Семікор» з боку відповідача не було, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погоджуючись рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні вимоги про визнання протиправною відмову Уповноваженої особи повернути банку Bank of America кошти в сумі 3 885 доларів США, які надійшли від компанії University Wafer Inc. на кореспондентський рахунок ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»» в Deutsche Bank Trust Company Americas 04 квітня 2016 року з датою валютування переказу 01 квітня 2016 року, 15 січня 2018 року ТОВ «Пролог Семікор» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення у вказаній частині та прийняти в цій частині нову постанову, якою такі вимоги задовольнити. В іншій частині рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

6. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалені судові рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи.

7. 22 січня 2018 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб до Верховного Суду подано касаційну скаргу на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року, в якому останній просить виключити з мотивувальної частини абзаци 2-6 на 4-му аркуші постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 жовтня 2017 року, а саме: «Постановою Окружного адміністративного суду від 19 січня 2017 року у справі № 826/6665/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року, позов Благодійної організації «Благодійний фонд «Богдана Гаврилишина», Благодійного фонду «Енергетичний центр ім. І. Люндіна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіріус-1» до Національного банку України, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик», міська молодіжна громадська організація «Центр соціальних та ділових ініціатив» було задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Національного банку України від 05 квітня 2016 року № 234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних». Постанова Окружного адміністративного суду від 19 січня 2017 року набрала законної сили з моменту постановлення ухвали Київського апеляційного адміністративного суду (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/66104285), тобто з 20 квітня 2017 року. 20 квітня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України (справа № К/800/15779/17) постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2017 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року залишені без змін. Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд приходить висновку, що з моменту ухвалення вищевказаних судових рішень процедура виведення ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»» з ринку Фондом гарантування вкладів фізичних осіб вже не провадиться, тимчасова адміністрація в банку не запроваджена, а тому, Фонд немає повноважень органу управління банку та органу контролю. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в даному випадку не має повноважень визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на вчинення будь-яких дій від імені ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»», а також не має правосуб`єктності на вчинення дій щодо надання послуг банківського рахунку від імені банку».

8. Також, скаржник просить виключити з мотивувальної частини абзац 13 на 4-ому аркуші та абзаци 1-2 на 5-му аркуші постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року, а саме: «Постановою Окружного адміністративного суду від 19 січня 2017 року у справі № 826/6665/16, яка набрала законної сили після апеляційного та касаційного розгляду, позов Благодійної організації «Благодійний фонд «Богдана Гаврилишина», Благодійного фонду «Енергетичний центр ім. І. Люндіна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіріус-1» до Національного банку України, треті особи - ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик», міська молодіжна громадська організація «Центр соціальних та ділових ініціатив» було задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Національного банку України від 05 квітня 2016 року № 234 «Про віднесення ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних».

Враховуючи вказане рішення, процедура виведення ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»» з ринку Фондом гарантування вкладів фізичних осіб вже не провадиться, тимчасова адміністрація в банку не запроваджена, відтак, Фонд немає повноважень органу управління банку та органу контролю.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб немає повноважень визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на вчинення будь-яких дій від імені Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик»», а також не має правосуб`єктності на вчинення дій щодо надання послуг банківського рахунку від імені банку».

9. У касаційній скарзі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зазначає про те, що з мотивувальної частини оскаржуваних судових рішень потрібно виключити вказані вище абзаци, оскільки судами першої та апеляційної інстанції зроблено помилкові та необґрунтовані висновки про те, що з моменту ухвалення судових рішень процедура виведення ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»» з ринку Фондом гарантування вкладів фізичних осіб вже не провадиться, тимчасова адміністрація в банку не запроваджена, а тому, Фонд немає повноважень органу управління банку та органу контролю. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в даному випадку не має повноважень визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на вчинення будь-яких дій від імені ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»», а також не має правосуб`єктності на вчинення дій щодо надання послуг банківського рахунку від імені банку.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

10. Згідно протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 січня 2018 року та від 12 лютого 2018 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Гімон М. М., судді: Мороз Л. Л., Бучик А. Ю., справу передано головуючому судді.

11. Ухвалами Верховного Суду від 22 січня 2018 року відкрито провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог Семікор» та від 22 березня 2018 року відкрито провадження за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

12. 03 квітня 2018 року на адресу Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ТОВ «Пролог Семікор», в якому останнє просить залишити касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб без задоволення, а мотивувальні частини оскаржуваних судових рішень без змін.

13. У зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Гімона М. М. (Рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 14), на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача Стеценка С. Г., суддів: Стрелець Т. Г., Тацій Л. В.

14. Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2020 року закінчено підготовку справи до касаційного розгляду і призначено такий в порядку письмового провадження з 03 вересня 2020 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

15. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 29 січня 2015 року ТОВ «Пролог Семікор» уклало з компанією University Wafer Inc. контракт № 370-15, за умовами якого позивач продає, а University Wafer Inc. купує кремнієві зливки та пластини марка, кількість та технічні вимоги яких передбачені у відповідних додатках до контракту.

16. За умовами контракту згідно з додатком від 04 березня 2016 року № 8 ТОВ «Пролог Семікор» відвантажив University Wafer Inc. кремнієві пластини у кількості 2 000 шт. на суму 13 480 доларів США.

17. 20 січня 2015 року між ПАТ «Артем-Банк» та позивачем був укладений договір банківського рахунку № ПР/ЮО/285/15.

18. Згідно банківської виписки Bank of America від 22 квітня 2016 року покупець 01 квітня 2016 року сплатив позивачу за відвантажений товар 3 885 доларів США, надіславши грошовий переказ на кореспондентський рахунок ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»» в Deutsche Bank Trust Company Americas.

19. Відповідно до п. 5.3. контракту датою платежу є дата перерахування суми з рахунку University Wafer Inc. на рахунок ТОВ «Пролог Семікор».

20. З пункту 13 контракту від 29 січня 2015 року № 370-15 вбачається, що при розрахунках сторін банком-кореспондентом є Deutsche Bank Trust Company Americas, банк отримувача - ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик», отримувач - ТОВ «Пролог Семікор» з розрахунковим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим а АТ «Артем-Банк».

21. 05 квітня 2016 року правлінням Національного банку України прийнято постанову № 234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних.

22. 05 квітня 2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

23. Згідно з вказаним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «Хрещатик» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05 квітня 2016 року до 04 травня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені ст. 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку І. І. строком на один місяць з 05 квітня 2016 року до 04 травня 2016 року включно.

24. Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду від 21 квітня 2016 року № 560 продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик» з 05 травня 2016 року до 04 червня 2016 року включно та продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенко І.І. з 05 травня 2016 року до 04 червня 2016 року включно.

25. 02 червня 2016 року відповідно до рішення Правління Національного банку України № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 03 червня 2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку».

26. Згідно із вказаним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» з 06 червня 2016 року по 05 червня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора Костенку І.І.

27. У день отримання рішення Правління Національного банку України № 46-рш 02 червня 2016 року ПАТ «КБ «Хрещатик»» зобов`язано повернути Департаменту реєстраційних питань та ліцензування банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій.

28. 11 липня 2016 року ТОВ «Пролог Семікор» звернулось з листом № 59-6 до ПАТ «Артем-Банк» щодо невідкладного зарахування на розрахунковий рахунок валютних коштів в сумі 3 885 доларів США, приєднавши до листа копію банківської виписки Bank of America від 22 квітня 2016 року.

29. 21 липня 2016 року ПАТ «Артем-Банк» надав відповідь № 12/04-2096, в якої зазначив, що на рахунках нез`ясованих сум відсутні зазначені кошти позивача. Водночас, кошти у сумі 3 885 доларів США відправлені в ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»».

30. 04 серпня 2016 року позивачем надіслано до Уповноваженої особи лист № 01/46 щодо надання інформації про кошти у сумі 3 885 доларів США згідно банківської виписки Bank of America від 22 квітня 2016 року.

31. З листа ТОВ «Пролог Семікор» від 04 серпня 2016 року № 01/46 також вбачається, що компанія University Wafer Inc. зверталася із запитом до Deutsche Bank Trust Company Americas щодо виконаного 01 квітня 2016 року платежу в сумі 3 885 доларів США. У відповіді Deutsche Bank Trust Company Americas (копія якого додавалася до листа від 04 серпня 2016 року № 01/46) зазначалося, що здійснений платіж неможливо дебетувати, оскільки ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»» за рішенням НБУ від 05 квітня 2016 року № 234 оголошений неплатоспроможним.

32. З відповіді відповідача від 09 серпня 2016 року № 22-24/7283 вбачається, що кошти у сумі 3 885 доларів США дійсно надійшли на рахунок ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»» в Deutsche Bank Trust Company Americas 04 квітня 2016 року з датою валютування переказу 01 квітня 2016 року, але без зазначення банку бенефіціара (не було зазначено, що ці кошти необхідно зарахувати на кореспондентський рахунок ПАТ «Артем-Банк»).

33. 05 квітня 2016 року відповідач надав дозвіл Deutsche Bank Trust Company Americas на дебетування рахунку ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»» для повернення коштів платнику, але не встиг у зв`язку із рішенням НБУ від 05 квітня 2016 року № 234 про визнання ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»» неплатоспроможним.

34. 19 жовтня 2016 року позивач надіслав на адресу відповідача вимогу про повернення коштів в сумі 3 885 доларів США до банку платника.

35. 25 жовтня 2016 року Уповноважена особа листом № 2-9/10570 повідомила позивача, що перерахування коштів у сумі 3 885 доларів США не було здійснено через затримку у банку-кореспонденті Deutsche Bank Trust Company Americas, який не списав ці кошти з кореспондентського рахунку Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик»». Разом із тим, платіжні документи, які надійшли до вводу тимчасової адміністрації (до 05 квітня 2016 року) під час дії тимчасової адміністрації не можуть бути задоволені.

36. 01 листопада 2016 року позивач на адресу відповідача подав повторну вимогу про повернення коштів в сумі 3 885 доларів США до банку платника, яка відповідачем задоволена не була.

37. Вважаючи таку відмову Уповноваженої особи протиправною та необґрунтованою, ТОВ «Пролог Семікор» звернулось до суду з цим позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

38. Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

39. Завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України; тут і далі - у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом).

40. Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

41. Спором адміністративної юрисдикції у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

42. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

43. Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

44. До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

45. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

46. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

47. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

48. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

49. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 823/325/16.

50. Закон України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI) визначає правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цей Закон також регулює відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначає повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

51. Згідно ст. 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

52. Частинами 1, 2 ст. 4 Закону № 4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

53. Для цього Фонд наділено відповідними функціями, серед яких, зокрема, здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

54. Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і такі, що не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків.

55. Водночас, відповідно до п. 6, 8 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI неплатоспроможним є банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення його до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України від 07 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність». Ліквідацією банку є процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

56. За змістом ч. 1, 5 ст. 34 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

57. Частиною 1 ст. 36 Закону № 4452-VI передбачено, що з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, установлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку.

58. Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону № 4452-VI Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює, зокрема, повноваження органів управління банку, приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку, здійснює відчуження активів та/або зобов`язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом.

59. Аналізуючи наведенні правові норми, колегія суддів дійшла висновку, що з моменту запровадження у банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноваження органів управління та контролю банку з метою реалізації покладених на нього чинним законодавством функцій. При цьому банк зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та відповідного самостійного суб`єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

60. Такий правовий статус Фонду, визначений Законом № 4452-VI, дає підстави для висновку про те, що Фонд як юридична особа публічного права може бути суб`єктом як публічно-правових, так і приватноправових правовідносин. При цьому в приватноправових відносинах, якими є здійснення функцій органу управління банку, у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, чи банку, який ліквідується, Фонд не здійснює функцій суб`єкта владних повноважень у розумінні ст. 4 КАС України.

61. Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що визначений ст. 3 Закону № 4452-VI правовий статус Фонду, відповідно до якої він є, зокрема, юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні, - не впливає на правовий статус банку, в якому запроваджено тимчасову адміністрацію або щодо якого розпочато процедуру ліквідації, оскільки Фонд розпоряджається майном такого банку від імені останнього й у межах виконання покладених на нього законодавством функцій щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та не здійснює в цій частині жодних владних управлінських функцій.

62. Згідно ч. 1, 2 ст. 50 Закону № 4452-VI з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. До ліквідаційної маси банку не включається майно у випадках, прямо передбачених законом, а також банкноти і монети, передані Національним банком України на зберігання та для проведення операцій з ними, ліцензія, гудвіл.

63. Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI визначено, що вкладник - це фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

64. Відповідно п. 5 ч. 6 ст. 36 Закону № 4452-VI обтяження, щодо задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку під час тимчасової адміністрації не поширюється на зобов`язання банку щодо виконання операцій з виплати переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

65. За приписами ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з установленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

66. Господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів (абз. 2 ч. 1 ст. 2 ГПК України).

67. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів та інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

68. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

69. Господарський процесуальний кодекс України в редакції, чинній на час розгляду справи Судом, також установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (п.1, 10, 15 ч. 1 ст. 20 цього Кодексу).

70. Як убачається з матеріалів справи, спірні правовідносини у цій справи виникли у зв`язку з невиконанням відповідачем вимоги ТОВ «Пролог Семікор» про повернення коштів спірного переказу до банку платника. Тобто, звернення товариства до суду з цим позовом обумовлено необхідністю захисту передбаченого цивільним законодавством права на безперешкодне розпорядження його грошовими коштами, зарахованими на рахунок у ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик». Отже, спір стосується права на грошові кошти, тобто цивільного права.

71. Таким чином, оскільки ТОВ «Пролог Семікор» оскаржує дії Уповноваженої особи, вчинені ним не як суб`єктом владних повноважень, а як органом управління Банком, який здійснює заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та грошових коштів, такий спір не є публічно-правовим.

72. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 826/17974/17 та у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 802/898/16-а.

73. Беручи до уваги наведене й ураховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що даний спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, а має вирішуватися в порядку господарського судочинства.

74. Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

75. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

76. На підставі положень Конституції України про судову спеціалізацію (частина перша статті 125) і про гарантування кожному права на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга статті 55) в Україні утворено окрему систему судів адміністративної юрисдикції. Захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень визначено як безпосереднє завдання адміністративного судочинства (частина перша статті 2 КАС України). Адміністративне судочинство як спеціалізований вид судової діяльності стало тим конституційно і законодавчо закріпленим механізмом, що збільшив можливості людини для здійснення права на судовий захист від протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

77. Системний аналіз вказаних норм Конституції та законів України дає підстави стверджувати, що розмежування юрисдикційних повноважень у межах спеціалізації судів підпорядковано гарантіям права кожної людини на ефективний судовий захист.

78. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

79. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

80. Як зазначив Європейський суд з прав людини у пунктах 23, 24 та тексті свого рішення у справа «Сокуренко і Стригун проти України» (№ 29458/04 та № 29465/04) відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві керується законом, що приймається парламентом»; фраза «встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність; термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів; вимога стосовно того, що суд має бути «встановленим законом» є однією з декількох вимог Конвенції та протоколів до неї і встановлює, що дії національних органів мають базуватись на внутрішньому праві; вся організаційна система судів, включаючи не тільки питання, які підпадають під юрисдикцію певних видів судів, але також встановлення окремих судів та визначення їх місцевої юрисдикції (Coeme and others v. Belgium № 32492/96).

81. Європейський суд з прав людини у пункті 44 рішення від 25 лютого 1993 року у справі «Доббертен проти Франції» зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держав-учасниць організувати їх судову систему в такий спосіб, щоб кожен з їх судів і трибуналів виконував функції, притаманні відповідній судовій установі (Dobbertin v. France № 13089/87).

82. Частиною першою статті 354 КАС України встановлено, що порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

83. Беручи до уваги наведене та враховуючи суть спірних правовідносин, правовий статус учасників справи, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а провадження у справі - закриттю, оскільки правовідносини у цій справі мають вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст. 341, 345, 349, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог Семікор», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог Семікор» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Артем Банк», про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - закрити.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Пролог Семікор», що розгляд цієї справи віднесено до господарської юрисдикції та що останнє вправі протягом десяти днів з дня отримання відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіС.Г. Стеценко Т.Г. Стрелець
Л. В. Тацій