Справа № 560/4717/20
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4717/20
УХВАЛА

07 вересня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О.

розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до Старосинявської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Старосинявської селищної ради в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Старосинявської селищної ради в частині затвердження "проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок зі зміною виду цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення, до його зміни - землі запасу, після його зміни - для ведення особистого селянського господарства" та передати у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер - :06:026:0707, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за межами населених пунктів Старосинявської селищної ради;

- зобов`язати Старосинявську селищну раду винести на розгляд сесії та затвердити "проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок зі зміною виду цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення, до його зміни - землі запасу, після його зміни - для ведення особистого селянського господарства" та передати у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер - :06:026:0707, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за межами населених пунктів Старосинявської селищної ради.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.08.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно зі ст. 262 КАС України.

Позивачем 04 вересня 2020 року подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Старосинявській селищній раді вчиняти будь-які дії, в тому числі розпоряджатись земельною ділянкою площею 2,0 га з кадастровим номером :06:026:0707, яка розташована за межами населеного пункту на території Старосинявської селищної ради та заборонити державному реєстратору речового права на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо реєстрації права на земельну ділянку площею 2,0 га з кадастровим номером :06:026:0707, яка розташована за межами населеного пункту на території Старосинявської селищної ради.

В обґрунтування заяви вказує, що йому стало відомо, що рішенням Старосинявської селищної ради від 24.07.2020 №118/2020 "надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером :06:026:0707 зі зміною виду цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2.0 га, з метою подальшої передачі у власність гр. ОСОБА_2 ". Вказує, що Старосинявська селищна рада має намір передати спірну земельну ділянку у власність ОСОБА_2 знаючи, що позивачем розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та сформовано спірну земельну ділянку шляхом присвоєння кадастрового номеру.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 - 2 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з приписами ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено, зокрема:

- забороною відповідачу вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Отже, забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до вирішення спору по суті, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом. Підстави для забезпечення позову повинні бути доведені відповідними доказами.

При цьому вищезазначені підстави для вжиття заходів забезпечення позову є оціночними, а тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 січня 2020 року по справі № 461/3212/17.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

За правилами ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2020 року по справі №160/7350/19.

Отже, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Водночас, сама лише незгода позивача із рішенням суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання його протиправним ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Аргументація заяви про забезпечення позову в тій частині, що невжиття таких заходів може ускладнити рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, ґрунтується на припущеннях заявника без підтвердження того, що такі обставини настануть.

Не було наведено заявником і відомостей про конкретні негативні наслідки невідворотного характеру, які можуть спричинити порушення прав позивача в такій мірі, що для їх відновлення необхідно було б докласти значних зусиль, або захист цих прав був би неможливий без вжиття судом заходів забезпечення позову.

Таким чином, посилання заявника на випадок можливого настання негативних наслідків чи порушення прав в майбутньому не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову. Тобто, зазначене позивачем порушення прав має ймовірний, виключно прогнозований характер; позивач не зазначив про негативні наслідки, які для нього настануть без вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом.

Відтак, прийняття та реалізація такого рішення не породжує особистих майнових прав та зобов`язань осіб. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року по справі №1380/624/16-ц.

Отже, заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Враховуючи вищезазначене, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя О.О. Михайлов