Справа № 161/4120/20
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 161/4120/20 пров. № А/857/8106/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

з участю секретаря судового засідання - Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 травня 2020 року у справі №161/4120/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліської митниці Держмитслужби про скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

суддя в 1-й інстанції - Кихтюк Р. М.,

час ухвалення рішення - 21.05.2020 року,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення - 21.05.2020 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Поліської митниці Держмитслужби, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0153/20400/20 від 27 лютого 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст.485 Митного кодексу України, та накладення на нього штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 9351,03 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 травня 2020 року позов задоволено. Скасовано постанову в.о. начальника Поліської митниці Держмитслужби Мужева О. О. в справі про порушення митних правил №0153/20400/20 від 27 лютого 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України, та накладення штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 9351,03 грн. Провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України, відносно ОСОБА_1 закрито.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що у ході опрацювання результатів митного огляду та документів, поданих до митного оформлення транспортного засобу, встановлено, що автомобіль марки «FIAT», модель «Doblo», ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_1 виготовлений у листопаді 2007 року, що не відповідає відомостям, заявленим ОСОБА_1 у митній декларації типу IM40ДЕ №UA204120/2020/010232 від 04 лютого 2020 року. Оскільки декларантом ОСОБА_1 вчинено дії, спрямовані на зменшення розміру митних платежів у загальній сумі 3117,01 грн шляхом заявлення у митній декларації типу IM40ДЕ №UA204120/2020/010232 від 04 лютого 2020 року неправдивих відомостей щодо календарного року виготовлення легкового автомобіля марки «FIAT», модель «Doblo», ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_1 , тому постанова від 27 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України, та накладення на нього штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 9351,03 грн, є правомірною, тому не може бути скасована. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідач заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності, а інші учасники справи в судове засідання не прибули, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 лютого 2020 року декларантом ТОВ «Авто Бонус» ОСОБА_1 з метою митного оформлення та випуску у вільний обіг легкового автомобіля марки «FIAT», модель «DOBLO», номер кузова - НОМЕР_1 , подано Поліській митниці Держмитслужби митну декларацію типу IM40ДЕ №UА204120/2020/010232. Вказаний транспортний засіб ввозився на адресу ТОВ «Авто Бонус».

Для митного оформлення транспортного засобу декларантом подано такі товаросупровідні документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 28 лютого 2008 року, документ купівлі-продажу (інвойс) №2474 від 27 січня 2020 року.

В описі графи 31 митної декларації типу IM40ДЕ №UA204120/2020/010044 декларантом ОСОБА_1 заявлено наступну інформацію про товар, зокрема: «автомобіль легковий, що був у використанні: марка - FIAT; модель - DOBLO; номер кузова - НОМЕР_1 ; календарний рік виготовлення - 2008; модельний рік виготовлення - 2008».

При цьому, декларантом ОСОБА_1 здійснений розрахунок митних платежів, а саме: ввізне мито - 2775,12 грн, акциз - 28572,64 грн; ПДВ - 11819,79 грн. Розрахунок необхідних до сплати митних платежів декларантом проведено з врахуванням заявленого календарного року виготовлення транспортного засобу «2008 рік» за ставкою акцизного податку декларації, відповідно до якого застосовано коефіцієнт «11».

Разом з тим, згідно з актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA204120/2020/010232 від 04 лютого 2020 року, який складено за результатами проведеного митного огляду транспортного засобу, митним органом встановлено, що легковий автомобіль марки FIAT; модель - DOBLO; номер кузова - НОМЕР_1 , має ознаки такого, що виготовлений у 2007 році.

Поліською митницею Держмитслужби для підтвердження технічних характеристик транспортного засобу та календарного року виготовлення автомобіля, на адресу Науково-дослідного бюро судових експертиз «Сантодор» скеровано лист від 06 лютого 2020 року №7.13-1/20-1/8.19-20/995.

Листом від 07 лютого 2020 року Науково-дослідне бюро судових експертиз «Сантодор» надіслало висновок спеціаліста від 07 лютого 2020 року №200207-06, в якому зазначено, що легковий автомобіль марки «FIAT», модель «DOBLO», номер кузова - НОМЕР_1 виготовлений у листопаді 2007 року.

Постановою в. о. начальника Поліської митниці Держмитслужби Мужева О. О. в справі про порушення митних правил №0153/20400/20 від 27 лютого 2020 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 9351,03 грн.

Не погодившись з постановою №0153/20400/20 від 27 лютого 2020 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факт умислу на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, а тому постанова в. о. начальника Поліської митниці Держмитслужби Мужева О. О. в справі про порушення митних правил №0153/20400/20 від 27 лютого 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України, та накладення на нього штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 9351,03 грн, підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Ст.485 МК України передбачає адміністративну відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Зі змісту цієї норми вбачається, що склад правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, обумовлює наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу.

Відповідно до ч.1 ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.486 МК України, щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил згідно зі ст.489 МК України зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч.1 ст.352 МК України передбачає, що під час проведення перевірок посадові особи органів доходів і зборів можуть використовувати документи, визначені Митним кодексом України, податкову інформацію, експертні висновки, судові рішення, документально підтверджені відомості, отримані від уповноважених органів іноземних держав щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів.

Згідно з ч.7 ст.54 МК України, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до п.7 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджені наказом Державної митної служби України 17 листопада 2005 року №1118 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 25 листопада 2005 року за №1428/11708, власник ТЗ або уповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; митної декларації - у разі потреби; ВМД (у разі транзиту ТЗ, нового або знятого з обліку в реєстраційному органі, через митну територію України); що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні); паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо; довідки про ідентифікаційний номер громадянина (за наявності).

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи оскаржувану постанову, уповноважена особа митного органу покликалася на те, що згідно з висновком спеціаліста Науково-дослідного бюро судових експертиз «Сантодор» від 07 лютого 2020 року №200207-06 легковий автомобіль марки «FIAT», модель «DOBLO», номер кузова - НОМЕР_1 , виготовлений у листопаді 2007 року, а декларант ОСОБА_1 у митній декларації типу IM40ДЕ №UА204120/2020/010232 вказав рік виготовлення вказаного автомобіля - 2008 рік.

Відповідно до довідки судового експерта № 27/01/20/34 від 27 січня 2020 року «Про ідентифікацію колісного транспортного засобу», яка була надана декларантом при здійсненні митного оформлення транспортного засобу, автомобіль марки «FIAT», модель «DOBLO», номер кузова - НОМЕР_1 , згідно комплектуючих деталей, агрегатів та ідентифікаційного номера - 2008 модельного року виготовлення. При ідентифікації транспортного засобу експерт керувався національними стандартами та європейськими методиками, а також комп`ютерною програмою «Auto Vin» Науково-дослідного бюро судових експертиз «Сантодор».

Ст.72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 ст. 74 КАС України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З системного аналізу положень МК України та КАС України, а також дослідивши обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не довів правомірність свого рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідно до ст.485 МК України.

Так, митний орган у разі сумніву щодо характеристик транспортного засобу, який ввозиться на митну територію України, має повноваження запитувати у декларанта додаткові документи або коригувати митну вартість.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про коригування митної вартості відповідачем не приймалось й додаткові документи у декларанта не запитувались. Натомість, митний орган звернувся з листом до Науково-дослідного бюро судових експертиз «Сантодор» для підтвердження технічних характеристик автомобіля марки «FIAT», модель «DOBLO», номер кузова - НОМЕР_1 .

Листом від 07 лютого 2020 року Науково-дослідне бюро судових експертиз «Сантодор» надіслало висновок спеціаліста від 07 лютого 2020 року №200207-06, в якому зазначено, що легковий автомобіль марки «FIAT», модель «DOBLO», номер кузова - НОМЕР_1 виготовлений у листопаді 2007 року.

Проте, на переконання колегії суддів, інформація отримана від Науково-дослідного бюро судових експертиз «Сантодор» листом від 07 лютого 2020 року не є виключним, беззаперечним і визначальним доказом винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводить наявності у його діях умислу на ухилення від сплати митних платежів у повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо року виготовлення автомобіля, оскільки при митному оформленні транспортного засобу позивач також керувався висновком експерта №27/01/20/34 від 27 січня 2020 року «Про ідентифікацію колісного транспортного засобу».

Разом з тим, митний орган під час розгляду справи про порушення митних правил жодним чином не обумовив підстав надання переваги в доказовій силі висновку спеціаліста Науково-дослідного бюро судових експертиз «Сантодор» від 07 лютого 2020 року №200207-06, а не інформації, що містилася у довідці судового експерта №27/01/20/34 від 27 січня 2020 року «Про ідентифікацію колісного транспортного засобу», яка була надана позивачем при здійсненні митного оформлення транспортного засобу.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не довів правомірність свого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України, тому постанова в. о. начальника Поліської митниці Держмитслужби Мужева О. О. в справі про порушення митних правил №0153/20400/20 від 27 лютого 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України, та накладення на нього штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 9351,03 грн, підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також звертає увагу на п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Також згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.229, 242, 243, 250, 268, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 КАС, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 травня 2020 року у справі №161/4120/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Мікула
Судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 02 вересня 2020 року.