Справа № 120/3348/19-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2020-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

Справа № 120/3348/19-а

03 вересня 2020 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Ватаманюка Р.В.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Разом з апеляційною скаргою відповідач заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеного судового рішення.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач зазначає, що вчасно подав апеляційну скаргу на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20.12.2019, однак ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2020 вказану апеляційну скаргу повернуто відповідачу у зв`язку із несплатою судового збору. Зазначив, що на момент подання апеляційної скарги були відсутні кошти на сплату судового збору.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2020 року у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Вінницькій області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року відмовлено. Визнано неповажними причини пропуску Головним управлінням ДПС у Вінницькій області строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення 20.12.2019 залишено без руху та запропоновано апелянту строк протягом 10 днів з дня отримання ухвали звернутися до суду із заявою про поновлення строк та вказати інші підстави для його поновлення.

26.06.2020 скаржником подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20.12.2019, в обґрунтування якої зазначає, що апеляційну скаргу повернуто апелянту 24.03.2020, тобто саме під час запровадження карантину на території Вінницької області.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2020 року у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Вінницькій області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року відмовлено. Визнано неповажними причини пропуску Головним управлінням ДПС у Вінницькій області строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення 20.12.2019 залишено без руху та запропоновано апелянту строк протягом 10 днів з дня отримання ухвали звернутися до суду із заявою про поновлення строк та вказати інші підстави для його поновлення.

06 серпня 2020 року скаржником подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20.12.2019, в обґрунтування якого зазначає, що повний текст оскарженого рішення відповідач отримав поштою лише 28.12.2019. 27.01.2020 відповідачем через відділ прийому Сьомого апеляційного адміністративного суду було подано апеляційну скаргу. Однак, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2020 апеляційну скаргу відповідача повернуто апелянту у звязку із невиконанням вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Відповідач зазначає, що ГУ ДПС у Вінницькій області не мало можливості подати апеляційну скаргу у строки визначені законодавством, оскільки було позбавлено можливості сплатити судовий збір. Крім того, апеляційна скарга подається скаржником у максимально корокий термін з моменту повернення попередньої апеляційної скарги.

Скаржик також звертає увагу, що апеляційну скаргу бло повернуто під час дії карантину. При цьому, нормами ч. 3 Прикінцевих положень КАС України визначено, що строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк ді`ії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19).

Розглянувши вказане клопотання, суд апеляційної інстанції зауважує таке.

Згідно з ст. 121 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за заявою учасника справи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами та доповненнями станом на час надання відповіді на запит) з 12 березня до 11 травня 2020 року установлено на усій території України карантин.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)" від 29.03.2020 № 3275 (опублікований 02.04.2020) (далі Закон № 3275) внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема Розділ VI "Прикінцеві положення" доповнено новим пунктом 3, за змістом якого під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, статтею 295 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Наведене свідчить, що положення пункту 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України щодо продовження строків на апеляційне оскарження стосуються лише тих апеляційних скарг, строк на подання яких закінчується в період карантину.

Оскільки у цій справі встановлений законом тридцятиденний строк на подання апеляційної скарги, який може бути поновлений з урахуванням дати отримання судового рішення, сплинув до початку запровадження карантину, тому положення пункту 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України у цьому випадку (у цій справі) не розповсюджуються.

Щодо посилань апелянта на поважність пропуску ним строку на апеляційне оскарження на таку обставину як відсутність коштів для сплати судового збору на рахунку контролючого органу, колегія суддів вказує таке.

Головне управління ДПС у Вінницькій області є територіальним органом ДПС, тобто є державним органом, що здійснює адміністрування податків, зборів, платежів.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо не можуть бути підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на апеляційне/касаційне оскарження у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для поновлення зазначеного строку.

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини «... підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і податкові органи зокрема, зобов`язати діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно (у даному випадку - за рахунок платника податку у зв`язку з порушенням принципу остаточності судового рішення, прийнятого на користь такого платника податку).

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Вказаний висновок здійснений з урахуванням правової позиції Верховного Суду викладеної в постанові від 12 квітня 2019 року у справі № 826/10498/16.

Відповідно до статті 129 Конституції України та статей 2, 8 КАС України, однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року "Надточій проти України" принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Обов`язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин своїх прав та обов`язків, передбачених законами України.

Ураховуючи усе викладене вище, колегія суддів зауважує, що невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення апеляційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику такої скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його апеляційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції зазначає, що зазначені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження є неповажними, а тому у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що у відкритті апеляційного провадження у справі №120/3348/19-а за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20.12.2019 необхідно відмовити.

Керуючись ч.3 ст.298, п.4 ч.1 ст.299 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Вінницькій області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20.12.2019 відмовити.

2. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

3. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

4. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Ватаманюк Р.В.