Справа № 766/16274/17
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2020-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 р.м. ХерсонСправа № 766/16274/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Мельник О.О.,

за участю

представника відповідача - Нікітіна Р.В.,

третьої особи - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Херсонської міської ради до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

І. Зміст позовних вимог

25.09.2017 року Управління з питань державного архітектурно - будівельного контролю Херсонської міської ради (далі - позивач, Управління з питань ДАБК Херсонської міської ради) звернулося до суду з позовом до первинного відповідача ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_1 (далі - третя особа, ОСОБА_1 ), у якому просило постановити рішення про приведення у первісний стан об`єкта за адресою АДРЕСА_1 шляхом знесення самовільно збудованих прибудов.

II. Позиція сторін у справі

Вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що у квітні 2017 року головним спеціалістом Управління з питань ДАБК Херсонської міської ради на підставі направлення для проведення позапланової перевірки від 27.04.2017 р. № 2-55, наказу Управління з питань ДАБК Херсонської міської ради № 11 від 05.05.2016 р. "Про підстави проведення планових та позапланових перевірок та оформлення матеріалів за їх результатами", та відповідно до п. 7 постанови КМ України від 23.05.2011 р. № 553 та вимоги головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Управлення державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області Вакуленко В.В. від 18.04.2017 за № 1021-1.19 297, проведено позапланову перевірку на дотримання вимог містобудівного законодавства ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_2 , за результатами якої складено акт від 28.04.2017 р., яким встановлено порушення ОСОБА_3 ( попередній власник квартири) частини 8 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" внаслідок наведення недостовірних даних у декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 25.02.2015 року за № ХС 24, як замовник. При цьому, 28.04.2017 р. наказом Управління з питань ДАБК Херсонської міської ради від 28.04.2017 р." за № 36 скасовано декларацію про початок будівельних робіт №ХС 75 від 27.01.2015 року "Реконструкція власної квартири АДРЕСА_2 ", замовник ОСОБА_3 та декларацію про готовність об`єкта до експлуатації № ХС 24 від 25.02.2015 року "Реконструкція власної квартири АДРЕСА_2 ", замовник ОСОБА_3 . У зв`язку з тим, що тим, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання законних вимог, залишаються безкарними порушення містобудівного законодавства, позивач керуючись ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та частиною 7 статі 376 ЦК України, звернувся до суду з вимогою прийняти рішення про приведення у первісний стан об`єкта за адресом АДРЕСА_3 шляхом знесення самочинного будівництва.

ОСОБА_2 ( належний відповідач) та її представник не скористались правом надати суду відзив на позов.

В судовому засіданні 21.08.2020 р. представник відповідачки адвокат Нікітін Р.В., заперечив проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що звернення позивача до суду з вказаною вимогою до ОСОБА_2 є передчасною внаслідок недотримання позивачем ч. 1 ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", якою передбачено перелік підстав, які обумовлюють пред`явлення позову про знесення самочинно збудованого об`єкта. Зокрема, представник відповідачки вказав на те, шо за наслідками проведеної перевірки за участю ОСОБА_2 , останній не було винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та відповідно не встановлено факт його невиконання протягом встановленого строку, а тому не дотримання позивачем вказаних положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Крім того представник відповідачки пояснив, оскільки ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_4 , яка на момент проведення перевірки не мала ознак самочинного будівництва, а тому вимога позивача щодо зобов`язання її знести самочинне будівництво є необґрунтованою. При цьому, представник відповідачки зазначив, що колишній власник вказаної квартири ОСОБА_3 набув право власності на квартиру на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 , виданого 13.03.2015 р., тобто до моменту скасування позивачем декларацій про початок будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації щодо реконструкції квартири АДРЕСА_2 ", замовником та власником якої був ОСОБА_3 , що свідчить про законність підстав набуття ОСОБА_2 прав власності на квартири АДРЕСА_4 .

В судовому засіданні представник ОСОБА_2, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Третя особа -1 ОСОБА_1 письмові пояснення суду не надав, проте, в судовому засіданні пояснив, що є власником квартири АДРЕСА_5 , а тому вчинене ОСОБА_3 самочинне будівництво шляхом добудови приміщення до квартири загрожує життю і здоров`ю йому та його членам сім`ї, оскільки пошкоджено несучи стіни першого поверху будинку у квартирі АДРЕСА_4 за вказаним адресом. При цьому, ОСОБА_1 пов`язує порушення своїх прав з тим, що на дахах прибудови накопичується сміття, в тому числі і санітарно - небезпечне, також наявні спроби проникнути через прибудову до помешкання, що є наслідком порушення його життєвого укладу та низки негативних наслідків у вигляді шуму від падіння води з кондиціонерів, розташованих на сьомих поверхах вище та природних опадів об металеву черепицю прибудови.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив суд задовольнити позов.

Третя особа-2 ОСОБА_3 не скористався своїм правом та не надав суду пояснення щодо позову.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

11.10.2017 року ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_4 відкрито провадження у справі.

27.09.2018 р. ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області замінено первісного відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_2 ( далі - відповідачка, ОСОБА_2 ).

28.10.2019 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області залучено до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 ( далі - третя особа -2, ОСОБА_3 ).

16.03.2020 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області вирішено справу передати до Херсонського окружного адміністративного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Херсонського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 р. року справу передано до розгляду судді ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 15.05.2020 р. справу № 766/16274/17 прийнято до провадження, розпочато повторне підготовче провадження у справі та призначено підготовче засідання на 02 червня 2020 р.

02.06.2020 року судом без виходу до нарадчої кімнати, шляхом занесення секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, оголошено перерву в підготовчому засіданні до 09.07.2020 р. з метою отримання доказів.

09.07.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 28.07.20 року.

28.07.2020 року судом без виходу до нарадчої кімнати, шляхом занесення секретарем судового засідання до протоколу судового засідання розгляд справи відкладено до 21.08.2020 року.

В судовому засіданні 21.08.2020 року проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

ОСОБА_2 є власницю квартири АДРЕСА_6 , що підтверджується договором дарування від 23.03.2017 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копії яких наявні в матеріалах справи.

21.04.2017 до Управління з питань ДАБК Херсонської міської ради надійшла вимога головного інспектора будівельного нагляду Управління Державної архітектурно- будівельної інспекції у Херсонській області Вакуленко В.В щодо проведення перевірки додержання вимог містобудівного законодавства за адресом АДРЕСА_1 , яка обґрунтована тим, що нею здійснюється документальна перевірка дотримання вимог Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 Управлінням з питань Державного архітектурно-будівельного контролю Херсонської міської ради під час розгляду численних звернень ОСОБА_1 щодо проведення перевірки за вказаним адресом.

27.04.2017 року начальником Управлінням з питань Державного архітектурно-будівельного контролю Херсонської міської ради видано направлення № 2-55 про проведення позапланової перевірки на дотримання вимог містобудівного законодавства власником квартири АДРЕСА_2 .

28.04.2017 року уповноваженим представником Управлінням з питань ДАБК Херсонської міської ради за участю власниці квартири ОСОБА_2 проведено позапланову перевірку на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2 , за результатами якої складно акт за № 2-55. ( далі - акт перевірки від 28.04.2017 р. за № 2-55).

Висновком даного акту є порушення ОСОБА_3 ( колишній власник квартири) вимог ч. 8 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у зв`язку з внесенням недостовірних даних в декларацію про готовність об`єкта до експлуатації № ХС 24 від 25.02.2015 року "Реконструкція власної квартири АДРЕСА_2 ", замовник ОСОБА_3 , що підтверджується отриманим Управлінням з питань ДАБК Херсонської міської ради від ФОП ОСОБА_6 листа від 22.12.2016 про те, що вона не розробляла проект реконструкції квартири, як зазначено в декларації від 25.02.2015 за № ХС 24 про готовність об`єкта до експлуатації "Реконструкція власної квартири АДРЕСА_2 ".

Крім того, вказаним актом перевірки було встановлено, що будівельні роботи ОСОБА_2 не проводились, на підтвердження власницею надано до перевірки витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.03.2017 за № 83258768 (власник ОСОБА_2 ), технічний паспорт на квартиру від 11.03.2015, виданий ФОП ОСОБА_7 . При цьому, план квартири та площа квартири, зазначена в витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.03.2017 за № 83258768 відповідає наданому технічному паспорту на квартиру.

28.04.2017 року Управлінням з питань ДАБК Херсонської міської ради прийнято наказ № 36, яким визнано скасованими декларація про початок будівельних робіт №ХС 75 від 27.01.2015 р. "Реконструкція власної квартири АДРЕСА_2 ", замовник ОСОБА_3 та декларація про готовність об`єкта до експлуатації № ХС 24 від 25.02.2015 року "Реконструкція власної квартири АДРЕСА_2 ", замовник ОСОБА_3 .

Вважаючи, що колишній власник квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_3 ухиляється від виконання законних вимог органу державної влади, що унеможливлює виконати Управлінням з питань ДАБК Херсонської міської ради покладних завдань, а порушення містобудівного законодавства залишаються безкарним, позивач 25.09.2017 звернувся до суду щодо прийняття рішення про приведення новою власницею ОСОБА_2 у первісний стан об`єкта за адресом АДРЕСА_1 шляхом знесення самовільно збудованих прибудов.

V. Норми права, які застосував суд

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законами України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 р. № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI), Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. № 553 (далі - Порядок № 553), в редакціях чинних на момент їх виникнення спірних ( квітень 2017 року).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.4 Закону №3038-VI, об`єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Суб`єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 6 Закону № 3038-VI управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

До органів державного архітектурно-будівельного контролю належать, зокрема, виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Питання щодо державного архітектурно-будівельного контролю визначено статтею 41 Закону № 3038-VI. Так, частиною першою вказаної статті передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 11 ст. 41 Закону № 3038-VI передбачено, що з метою здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду головні інспектори будівельного нагляду, зокрема, вимагають від органів державного архітектурно-будівельного контролю проведення перевірок у разі наявності ознак порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ( пункт 4 ч. 11 цієї статі).

Відповідно до пункту 7 Порядку № 553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Однією з підстав для проведення позапланової перевірки є, зокрема, вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки ( абз . 7 п. 7 цього Порядку )

Відповідно до п. 9 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.

Права посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки перелічені в пункті 11 Порядку № 553, зокрема, мають право складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом; видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; отримувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Пунктом 12 Порядку № 553 визначено, що посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язані: у повному обсязі, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством.

Підпунктами 16-19 Порядку № 553 передбачено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку та суб`єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю, а інший надається суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Припис підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку.

Знесення самочинно збудованих об`єктів визначено у статті 38 Закону № 3038-VI, зокрема, у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво. У разі неможливості виконання рішення суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством. Виконання рішення суду, що набрало законної сили, щодо знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

VI. Оцінка суду

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що порядок реалізації повноважень органів державної архітектурно-будівельного контролю щодо знесення самочинного будівництва визначено у спеціальному законі, зокрема, у статті 38 Закону № 3038-VI.

Так, нормами вказаної статі встановлено перелік юридичних фактів, які обумовлюють виникнення в органів державної архітектурно-будівельного контролю права на пред`явлення позову про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсації витрат, пов`язаних з таким знесенням, а саме, .

1) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;

2) визначення такого об`єкту як такого, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою;

3) внесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

4) встановлення факту невиконання припису протягом встановленого строку

За змістом статті 376 ЦК України знесення самочинного будівництва за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у разі істотного відхилення від проекту, істотного порушення будівельних норм і правил є способом захисту як суспільних інтересів, так і прав інших осіб.

Відтак, реалізуючі повноваження належно, добросовісно та з метою, для якої вони надані, орган державного архітектурно-будівельного контролю у разі настання умов, передбачених ч. 1 ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", має обов`язок звернутися до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Питання звернення до суду з позовом про знесення самочинного будівництва в цьому випадку є способом здійснення владних повноважень та дискреційними повноваженнями відповідача.

Отже, вирішуючи такий публічно-правовий спір, адміністративний суд перевіряє дотримання органом державного архітектурно-будівельного контролю імперативних правових норм Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, право позивача на звернення до суду з вказаним позовом обґрунтовано висновком акту перевірки від 28.04.2017 р. за № 2-55 щодо порушення ОСОБА_3 ( колишнім власником квартири) вимог ч. 8 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у зв`язку з внесенням ним, як замовником, у декларацію про готовність об`єкта до експлуатації № ХС 24 від 25.02.2015 року "Реконструкція власної квартири АДРЕСА_2 " недостовірних даних.

Пункт 8 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачає, що замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

При цьому, пунктом 2 ст. 39-1 вказаного Закону передбачено, у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 затверджено Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт ( далі - Порядок № 466 в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), абзаци 6 та 7 пункту 15 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 879 від 21.10.2015, передбачали у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату подання повідомлення інформація, яка зазначалася в ньому, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у повідомленні), наведених у повідомленні, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю. Орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію повідомлення шляхом видачі відповідного розпорядчого акта. Запис про реєстрацію повідомлення з реєстру виключається Держархбудінспекцією не пізніше наступного робочого дня з дня повідомлення органом державного архітектурно-будівельного контролю про таке скасування.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.04.2017 року наказом Управління з питань ДАБК Херсонської міської ради за № 36 декларація про готовність об`єкта до експлуатації № ХС 24 від 25.02.2015 року "Реконструкція власної квартири АДРЕСА_2 ", замовником якої є ОСОБА_3 скасована.

Отже, за наслідками встановленого ОСОБА_3 порушення вимог ч. 8 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", позивач за результати даної перевірки скасував декларацію про початок виконання будівельних робіт від 27 січня 2015 року № ХС 75 "Реконструкція власної квартири АДРЕСА_2 " та декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 25 лютого 2015 року № ХС 24 "Реконструкція власної квартири АДРЕСА_2 ", замовником яких є ОСОБА_3 .

Як зазначалось вище, за приписами ст. 38, ст. 41 Закону № 3038-VI і ст. 376 ЦК України, орган державного архітектурно-будівельного контролю за наявності обставин, передбачених абзацом першим частини першої статті 38 цього Закону (у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою), уповноважений та зобов`язаний видати припис про усунення порушень, у тому числі шляхом знесення самочинного збудованого об`єкта особі, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво. Цей припис є обов`язковою передумовою для можливості контролюючого органу на звернення до суду на підставі абзацу другого частини першої статті 38 Закону № 3038-VI у зв`язку з його невиконанням.

Натомість, судом встановлено, що за результатами вказаної перевірки позивач не видавав припис про усунення порушень, у тому числі шляхом знесення самочинного збудованого об`єкта особі, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво.

Крім того, вказаним актом перевірки встановлено, що суб`єктом перевірки ОСОБА_2 , яка є власницю квартири АДРЕСА_2 , будівельні роботи не проводились, а план квартири та площа квартири, відповідають технічному паспорту на квартиру від 11.03.2015.

Як встановлено судом, відповідачка - ОСОБА_2 набула право власності на квартиру АДРЕСА_2 , площею 88,9 кв.м. відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування квартири від 23.03.2017 р.

Як вбачається з копії вказаного договору, то ОСОБА_3 ( за договором - Дарувальник-1) та ОСОБА_8 ( за договором - Дарувальник-2) подарували ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 , площею 88,9 кв.м., про що внесений запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номер 83258768 від 23.03.2017 р., копія якого наявна в матеріалах справи.

При цьому, зі змісту договору дарування квартири від 23.03.2013 р. вбачається, що квартира що відчужується належить 1/2 частки Дарувальнику-1 ( ОСОБА_3 ) на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 , виданого 13.03.2015 р., реєстраційною службою Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, право власності зареєстровано 10.03.2015 р. в ДРРП за № 9033823, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, а інша 1/2 частки Дарувальнику-2 ( ОСОБА_8 ) на підставі рішення Суворовського районного суду від 07.05.2015 р. за № 668/4770/15-ц, право власності зареєстровано 27.05.2015 р. в ДРРП за № 9875357.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України презумпція правомірності правочину полягає в тому, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Разом з тим, на момент вирішення даних спірних правовідносин матеріали справи не містять доказів не чинності вищевказаних правочинів.

Крім того, підстави припинення права власності, передбачені ст. 346 ЦК України.

Проте, матеріали справи також не містять доказів того, що право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 припинилось за наслідками скасування Управлінням з питань ДАБК Херсонської міської ради у квітні 2017 р. декларацій про початок виконання будівельних робіт від 27 січня 2015 року № ХС 75 "Реконструкція власної квартири АДРЕСА_2 " та про готовність об`єкта до експлуатації від 25 лютого 2015 року № ХС 24 "Реконструкція власної квартири АДРЕСА_2 ", замовником яких є ОСОБА_3 .

Враховуючи, що за результатом складеного акту перевірки від 28.04.2017 р. за № 2-55 позивачем не видався припис про знесення самочинно збудованого об`єкту, а саме, прибудови до квартири АДРЕСА_2 , ні первинному відповідачу ОСОБА_3 , ні належному відповідачу ОСОБА_2 , тому суд дійшов висновку щодо недотримання Управлінням з питань ДАБК Херсонської міської ради вимог чинного законодавства, які регламентують порядок реалізації органами державної архітектурно-будівельного контролю повноважень щодо знесення самочинного будівництва, визначеного у статті 38 Закону № 3038-VI.

Додатково суд зауважує, що наявні у справі матеріали свідчать про те, що третя особа - ОСОБА_1 вперше звернувся до органів державного архітектурно-будівельного контролю з питань проведення перевірки дотримання вимог містобудівного законодавства щодо реконструкції квартири АДРЕСА_2 ще у лютому 2014 р., про що свідчать матеріали перевірок, складені Інспекцією ДАБК у Херсонській області від 26.02.2014 р. та від 10.03.2015 р.

В подальшому, у листопаді 2016 року матеріали перевірок за адресом АДРЕСА_1 були передані Управлінням ДАБІ у Херсонській області до Управління з питань ДАБК Херсонської міської ради, внаслідок чого позивачем було продовжено перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства щодо реконструкції квартири АДРЕСА_2 внаслідок отримання неодноразових звернень ОСОБА_1 , про що свідчить наявне у справі тривале листування між позивачем та ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд акцептує увагу на те, що ані Управління ДАБІ у Херсонській області, ані позивач під час проведення вказаних перевірок за адресом АДРЕСА_1 протягом 2015 - 2017 років не з`ясували, що у березні 2015 року ОСОБА_3 набув право власності на 1/2 частки вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 , а у травні 2015 р. на підставі рішення Суворовського районного суду від 07.05.2015 р. у справі № 668/4770/15-ц його дружина ОСОБА_8 набула право власності іншої 1/2 частки квартири, яке було зареєстровано 27.05.2015 р., що на думку суду свідчить про протиправну бездіяльність вказаних органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Частинами 2 та 3 ст. 7 ЦК України передбачено, у випадках, встановлених Конституцією України та законом, особа має право звернутися за захистом цивільного права та інтересу до органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

У разі невиконання органом державного архітектурно-будівельного контролю його повноваження, передбаченого законом, особа, яка вважає, що така бездіяльність порушує її права або законні інтереси, має право звернутися до цього органу та вимагати вчинення відповідних дій. У разі відмови у задоволенні таких вимог, бездіяльність може бути оскаржено до суду.

Крім того, відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

З огляду на викладене та враховуючи, що підставою для відмовою у задоволенні даного позову є не дотримання позивачем Закону № 3038-VI та Порядку № 553 в частині прав і обов`язків під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, наслідком чого були неодноразові скарги ОСОБА_1 , тому останній не позбавлений права звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав та інтересів в порядку, визначеному вказаними нормами ЦК України.

VII. Висновок суду

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (дивитися рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і " Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року).

Суд зазначає, що неузгодженість дій органів державної влади або невиконання державними органами та їх посадовими особами своїх безпосередніх обов`язків не повинно тягти за собою створення негативних наслідків для фізичних осіб, як це мало місце у цій справі.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що суб`єкт владних повноважень не обґрунтував належними та допустимими доказами підстави звернення до суду з вказаним позовом, передбачені статтею 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року № 3038-VI, а тому позов не підлягає задоволенню.

VIII. Розподіл судових витрат

Враховуючи, що судом відмовлено суб`єкту владних повноважень у задоволенні позовних вимог, тому судовий збір не підлягає розподілу.

Доказів понесення учасниками справи інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90,143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

вирішив:

У задоволені позову Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Херсонської міської ради (73000, м. Херсон, вул. Перекопська, 166, ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_7 , рнокпп НОМЕР_2 ), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 ( АДРЕСА_8 , рнокпп НОМЕР_3 ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_9 ) про приведення у первісний стан об`єкта за адресою АДРЕСА_1 шляхом знесення самовільно збудованих прибудов - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 30 серпня 2020 р.

Суддя В.А. Дубровна

кат. 109010000