Справа № 520/7261/2020
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 вересня 2020 р. № 520/7261/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді - Білової О.В., розглянувши в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 1 підїзд, к. 16, м. Харків, 61022, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж АВ" (вул. Ізмайлівська, буд. 11 А, м. Харків, 61052, ) про стягнення адміністративно-господарських санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Харківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж АВ", в якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж АВ" на користь Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (61022, м. Харків, Держпром, 1 під., 1 пов., к.16, , одержувач: Казначейство України Р/рахунок: UA0020003, МФО:899998, ЕДРПОУ: 37999654 УДКСУ у Шевченківському районі м. Харкова) адміністративно-господарські санкції за незайняті робочі місця, призначені для працевлаштування осіб з інвалідністю, в сумі 54835,29 грн.

Ухвалою суду від 10.06.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що середньооблікова кількість штатних працівників відповідача у 2019 році становила 17 осіб, фактично працюючих осіб з інвалідністю було 0 осіб, в той час як мала працювати 1 особа, у зв`язку з чим позивач вважає, що відповідач має сплатити адміністративно-господарські санкції за непрацевлаштування 1-ї особи з інвалідністю у сумі 54835,29 грн.

Відповідач не погодився з позовним вимогами позивача та надав відзив, в якому просив відмовити в задоволені позову, посилаючись на те, що ним виконані усі можливі дії щодо прийому на роботу осіб з інвалідністю, зокрема, що відповідачем були створені робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, до центру зайнятості надавалися звіти, в яких зазначалося про наявність вільних місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, однак дані місця залишилися незайнятими інвалідами за відсутності його вини.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини

Статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно зі ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Частиною 3 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" визначено, що сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів).

Згідно ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" збезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Так, відповідно до статті 18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованою у державній службі зайнятості як безробітна. Рішення про визнання особи з інвалідністю безробітною і взяття її на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання особи з інвалідністю на підставі поданих нею рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань. Державна служба зайнятості може за рахунок Фонду соціального захисту інвалідів надавати дотацію роботодавцям на створення спеціальних робочих місць для осіб з інвалідністю, зареєстрованих у державній службі зайнятості, а також проводити професійну підготовку, підвищення кваліфікації і перепідготовку цієї категорії осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 3 частини 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 31.01.2007 року № 70, інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням із Держстатом.

Наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31.05.2013, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за № 988/23520, затверджено форму статистичної звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", та порядок її подання.

Відповідно до п.п. 3, 5 розділу І Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31.05.2013, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за № 988/23520 Форма № 3-ПН заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця. Форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Судом встановлено, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж АВ" середньооблікова чисельність штатних працівників відповідача у спірний період складала 17 осіб, отже кількість робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю, відповідно до 4% нормативу, становить 1 особа, 0 з яких фактично зайнято особами з інвалідністю, що підтверджено матеріалами справі.

З 04 березня 2015 р. на підприємстві Відповідача було працевлаштована особа з інвалідністю ОСОБА_1 інвалід третьої групи, про що свідчить Наказ про прийняття на роботу № 8 від 04.03.2015 та довідка серії МСЕ - 012669. (а.с. 54-55)

23 листопада 2018 р. відповідно до Наказу № 41 від 23.11.2018 р. ОСОБА_1 було звільнено за згодою сторін. (а.с. 56)

24.11.2018р. з штатного розпису виключено посаду, яку займав ОСОБА_1 , на підставі Наказу № 42 від 23.11.2018 р. про затвердження штатного розпису. (а.с. 57-58), загальна кількість працівників склала 17 осіб.

10 червня 2019 р. наказом по підприємству № 9 Відповідачем було затверджено штатний розпис та додано штатну одиницю посади водія автотранспортного засобу, внесено посади слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів, механіка по випуску транспортних засобів, на які передбачалось у тому числі, прийняти особу з інвалідністю, загальна кількість працівників склала 19 осіб. (а.с. 59-60).

13.06.2019р. до Харківського міського центру занятості було подано Звітність форми № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», наявна в матеріалах справи.

Відтак, з матеріалів справи судом встановлено, що з 24.11.2018р. зі штатного розпису відповідача виключено посаду, призначену для працевлаштування осіб з інвалідністю, яку займав ОСОБА_1 , з урахуванням чого на підприємстві з 24.11.2018 року відсутні робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, в той час як загальна кількість працівників відповідача передбачала згідно вимог чинного на той час законодавства створення 1 робочого місця для працевлаштування інваліда.

Таке місце, відповідно до пояснень відповідача та доданих до матеріалів справи доказів, було створено відповідачем лише 10.06.2019.

Доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальних робочих місць, та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для осіб з інвалідністю, є наказ по підприємству стосовно створення відповідного робочого місця, звіт форми № 3-ПН, що подається у порядку, визначеному наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31 травня 2013 року.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 02 травня 2018 року у справі № 804/8007/16.

Як вбачається з матеріалів справи, звіти форми 3-ПН подавалися відповідачем з 13.06.2019 року. До цього часу відповідних звітів про наявність робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідачем не подавалося.

З аналізу чинного законодавства вбачається, що виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, визначеного законом, забезпечується роботодавцем зокрема шляхом створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Отже, на підприємстві відповідача у період з 24.11.2018 року до 10.06.2019 не було створено робочих місць для працевлаштування інваліда, в той час як відповідно до наданих до матеріалів справи штатних розписів за вказаний період загальна кількість працівників становила 17 осіб (кінець 2018 року -09.06.2019) та 19 (з 10.06.2019 ). Доказів зворотного відповідачем до матеріалів справи не додано.

Згідно з ч.1 ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

З аналізу норм чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, суд приходить до висновку, що якщо роботодавцем не було своєчасно створено робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю, це свідчить, що в такому випадку учасник господарських відносин не вжив залежних від нього передбачених законодавством заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих осіб з інвалідністю установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, середньорічна заробітна плата штатного працівника за 2019 рік становила 54835,29 грн. (графа 05 звіту). Тому сума адміністративно-господарських санкцій становить 54835,29 грн. (1 (кількість робочих місць, не зайнятих особами з інвалідністю)* 54835,29 грн середньорічна заробітна плата штатного працівника за 2019 рік).

Відповідно до ч.ч. 5, 10 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Відповідно ст.. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю.

Відтак, адміністративно-господарські санкції сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону сплачуються за підсумками року.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З огляду на наведене, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача сум сплаченого ним судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 1 під`їзд, к. 16,м. Харків,61022, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж АВ" (вул. Ізмайлівська, буд. 11 А,м. Харків,61052, ) про стягнення адміністративно-господарських санкцій - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж АВ" на користь Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (61022, м. Харків, Держпром, 1 під., 1 пов., к.16, , одержувач: Казначейство України Р/рахунок: UA0020003, МФО:899998, ЕДРПОУ: 37999654 УДКСУ у Шевченківському районі м. Харкова) адміністративно-господарські санкції за незайняті робочі місця, призначені для працевлаштування осіб з інвалідністю, в сумі 54835,29 грн.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 03 вересня 2020 року.

Суддя Білова О.В.