Справа № 240/12976/20
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви

07 вересня 2020 року м. Житомир справа № 240/12976/20

категорія 106030000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Майстренко Н.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина № НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина № НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправними дії Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо невключення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій" до складу сум грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 обчислювалася та виплачувалася у 2017 році грошова допомога на оздоровлення, передбачена пунктом 1 статті 10-1 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та одноразова грошова допомога, передбачена ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

- зобов`язати Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України перерахувати суми грошової допомоги на оздоровлення за 2017 рік та одноразової допомоги, яку виплачено при звільненні ОСОБА_1 , включивши суму щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій" за відповідний місяць до складу грошового забезпечення військовослужбовця, з якого обчислюються грошова допомога на оздоровлення та одноразова грошова допомога;

- зобов`язати Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України виплатити ОСОБА_1 перераховану (збільшену) суму грошової допомоги на оздоровлення за 2017 рік та одноразову грошову допомогу, виплачену у 2017 році, вирахувавши попередньо виплачені суми;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо невключення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій" до складу сум грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 обчислювалася та виплачувалася у 2016 році грошова допомога на оздоровлення, передбачена пунктом 1 статті 10-1 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 перерахувати суми грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік, яку виплачено ОСОБА_1 , включивши суму щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій" за відповідний місяць до складу грошового забезпечення військовослужбовця, з якого обчислюються грошова допомога на оздоровлення;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виплатити ОСОБА_1 перераховану (збільшену) суми грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік, вирахувавши попередньо виплачену суму.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали суду позивачем надано суду заяву про поновлення пропущеного процесуального строку. В обґрунтування заяви позивач вказує, що наказом від 20.02.2017 ОСОБА_1 було звільнено у лютому 2017 та наказом від 20.03.2017 виключено зі списків особового складу. Під час звільнення позивачу відповідачем не надавалися картки грошового забезпечення за 2016-2017 роки для ознайомлення. На адвокатський запит Північним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України надано відповідь від 14.07.2020 за №11/466 з доданими до вказаного листа фінансовими документами, що стосуються грошового забезпечення ОСОБА_1 у 2016 та у 2017 роках. На підставі вивчення фінансових документів встановлено, що позивачу відповідачами протиправно виплачувалися додаткові види грошового забезпечення без включення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій".

Суд, дослідивши заяву про усунення недоліків, зазначає наступне.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є не тільки її дії, спрямовані на захист порушених прав, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 саме з моменту його виключення зі списків мав реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав, тобто з 22.03.2017.

Відтак, перебіг строку звернення до адміністративного суд почався для позивача з 23.03.2017, тобто з наступного дня після його виключення, та закінчився після спливу місячного строку з дня, коли позивач мав дізнатися про порушення свого права.

Водночас, з вказаним позовом до суду позивач звернувся 06.08.2020, що свідчить на користь висновку про пропуск позивачем встановленого ст. 122 КАС України строку на звернення до суду.

При цьому, той факт, що із адвокатським запитом позивач звернувся до відповідача у липні 2020 року, не змінює моменту, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав. Зазначена дата свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Суд звертає увагу, що позивач звернувся до суду після спливу більше 3 років з моменту виникнення права на звернення до суду.

Судом враховується, що в аспекті викладених обґрунтувань щодо наявності підстав для поновлення пропущеного строку, його порушення було занадто тривалим, хоча об`єктивно для позивача були створені обставини, які дозволяли забезпечити можливість вчасно поставити перед судом питання щодо оцінки правомірності дії відповідача. Оскільки позивачем протягом трьох років не був реалізований процесуальний інтерес щодо судового захисту своїх прав, суд не встановив жодних об`єктивних та непереборних обставин, які унеможливлювали б для позивача більш логічне поводження у питанні строків звернення з позовом до суду.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що намір захистити у судовому порядку порушені права має реалізовуватись у чіткій відповідності до вимог закону і має бути наслідком добросовісних дій як суду, так і всіх учасників процесу.

Отже, за наведених обставин та з огляду на ненадання позивачем будь-яких належних доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку звернення до суду, викладені позивачем обставини у заяві про поновлення строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними, оскільки такі причини не носять ознак об`єктивності та непереборності безпосередньо для позивача, а реалізація останнім права на судовий захист невід`ємно пов`язана зі строками, в межах яких позивач може звернутися до суду за захистом свого права.

За таких обставин, вказані позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду причини пропуску строку не можуть бути визнані поважними.

Будь-яких інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду із даним позовом, які є поважними, позивачем не вказано.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Додатково суд звертає увагу при вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду і на практику Європейського суду з прав людини. У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії", суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У справі "Пономарьов проти України" Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави для такого поновлення.

Отже, перевіривши і дослідивши поданий позов на предмет дотримання статей 160, 161 КАС України, суд дійшов до висновку, що у строк, встановлений судом, позивач вимог ухвали суду від 17.08.2020 про залишення позовної заяви без руху не виконав, оскільки не зазначив причин, які об`єктивно йому перешкоджали вчасно звернутись до суду або робили таке звернення неможливим.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, позовна заява повертається позивачеві.

Оскільки недоліки позовної заяви, залишеної без руху, не усунуто позивачем у строк, встановлений судом, то суд дійшов висновку про повернення позовної заяви, що не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина № НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду, у строк та в порядку, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Майстренко