Справа № 120/318/19-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2020-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 вересня 2020 року

Київ

справа №120/318/19-а

адміністративне провадження №К/9901/22106/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Ханової Р.Ф., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області

на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.05.2019

та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.08.2019

у справі №120/318/19-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рожищенський сирзавод"

до Головного управління ДФС у Волинській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2020 року до Суду вдруге надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Волинській області (далі - скаржник), направлена до суду поштою 27 серпня 2020 року, на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року у справі №120/318/19-а, предметом розгляду у якій є визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Волинській області від 02 січня 2019 року №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму завищення бюджетного відшкодування, в розмірі 526907 грн. і нараховано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 131726,75 грн., №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 565375 грн., від 22 січня 2019 року №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму завищення бюджетного відшкодування, в розмірі 1 145 716,00 грн. і нараховано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 572 858,00 грн., №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму завищення бюджетного відшкодування, в розмірі 35 093,00 грн. і нараховано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 17 546,50 грн., №, яким зменшено розмір від`ємного значення податку на додану вартість на суму 38 468,00 грн., від 21 січня 2019 року, №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств на суму 8663246 грн. та нараховано штрафні санкції на суму 2165811,5 грн., №, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 4703586 грн., №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість на суму 1353102 грн. та нараховано штрафні санкції на суму 338275,5 грн., №, яким застосовано штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів на суму 2694768,54 грн., №, яким донараховано суму зобов`язань за платежем: податок на доходи фізичних осіб на суму 479730,34 грн. та нараховано штрафні санкції на суму 230998.6 грн., а також пені на суму 111,5 грн., №, яким збільшено суму грошового зобов`язання по військовому збору при виплаті платникам податків доходу на суму 39977,53 грн. та нараховано штрафні санкції на суму 17773,16 грн.

Підставами касаційного перегляду скаржник зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, покликаючись на те, що суд апеляційної інстанції застосував норми права у подібних правовідносинах викладених у постановах Верховного Суду без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року № К/9901/133/17, від 25 червня 2018 року №К/9901/7230/18 та постанов Верховного Суду України від 27 червня 2017 року у справі №21-3418а16, від 06 грудня 2016 року у справі №21-1440а16 щодо оцінки реального характеру відповідних операцій.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

При цьому, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Скаржник посилається на постанови Верховного Суду та Верховного Суду України, без зазначення норм права та доведеності подібності правовідносин, при цьому предметом оскарження у справі є одинадцять податкових повідомлень - рішень з різних підстав збільшення грошових зобов`язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій, заявляючи про повне скасування судових рішень та відмову у позові, заявник касаційної скарги навів фрагменти касаційного перегляду без прив`язки до будь-якого із спірних рішень. Невідповідність між підставами та предметом касаційної скарги, недоведеність заявлених підстав касаційного перегляду унеможливлює прийняття касаційної скарги до провадження.

Аналіз висновків судів попередніх інстанцій у цій справі і у наведеному скаржником судовому рішенні суду касаційної інстанції, свідчить про те, що вони ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, які залежно від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення призвели до різних результатів судового розгляду.

Отже, наведена скаржником постанови Верховного Суду та Верховного Суду України ухвалені за різних фактичних обставин справ, установлених судами, тому посилання заявника касаційної скарги на те, що судові рішення у цій справі ухвалені без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у цих постановах є безпідставними.

Крім того, скаржник не зазначає, яку саме норму права судами застосовано неправильно, висновок щодо застосування якої, на думку скаржника, наявний у постанові Верховного Суду та Верховного Суду України. У скарзі частково викладено обставини справи, частково процитовано висновки акта перевірки та норми Податкового кодексу України без зазначення, в чому саме полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права. Фактично, доводи касаційної скарги зводяться до того, що на переконання скаржника суди попередніх інстанцій неправильно оцінили наявні у матеріалах справи докази.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку. Посилання на постанови Верховного Суду, Верховного Суду України в частині надання правової оцінки доводам контролюючого органу не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.05.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.08.2019 у справі №120/318/19-а повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.Ф.Ханова