Справа № 460/1811/19
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/1811/19 пров. № А/857/3517/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Заверухи О.Б., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання Михальської М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Вераллія Україна» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби, Державної казначейської служби України про стягнення пені за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року (суддя першої інстанції Щербаков В.В., м. Рівне, повний текст складено 31.01.2020),

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство "Консюмерс-Скло-Зоря" звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 1), Державної казначейської служби України (далі - відповідач 2) про :

- стягнення з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Консюмерс-Скло-Зоря» пені у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 17.11.2017 по 16.02.2018 у розмірі 40487,29 грн;

- стягнення з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Консюмерс-Скло-Зоря» пені у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 16.08.2018 по 05.07.2019 у розмірі 142585,70 грн;

- стягнення з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Консюмерс-Скло-Зоря» пені у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 17.11.2017 по 16.02.2018 у розмірі 44344,89 грн;

- стягнення з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Консюмерс-Скло-Зоря» пені у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 16.08.2018 по 05.07.2019 у розмірі 156171,16 грн;

- стягнення з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Консюмерс-Скло-Зоря» пені у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 16.08.2018 по 27.12.2018 у розмірі 12919,20 грн;

- стягнення з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Консюмерс-Скло-Зоря» пені у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 16.08.2018 по 05.07.2019 у розмірі 93633,24 грн;

- стягнення з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Консюмерс-Скло-Зоря» пені у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 16.08.2018 по 19.12.2018 у розмірі 37398,64 грн.

06.09.2019 на підставі Рішення Єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства «Консюмерс-Скло-Зоря» № 26 від 04.09.2019 було змінено назву Товариства з «КОНСЮМЕРС-СКЛО-ЗОРЯ» на «ВЕРАЛЛІЯ УКРАЇНА» без зміни організаційно-правової форми. Відповідні зміни було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У зв`язку з цим, ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 31.10.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, позивача Приватне акціонерне товариство «Консюмерс-Скло-Зоря» замінено на Приватне акціонерне товариство "Вераллія Україна".

Також ухвалою суду Рівненського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. 52 КАС України Відповідача 1 - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України замінено його правонаступником - Офісом великих платників податків Державної податкової служби.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Вераллія Україна" пеню у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 17.11.2017 по 16.02.2018 у розмірі 40487,29 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Вераллія Україна" пеню у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 16.08.2018 по 05.07.2019 у розмірі 142585,70 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Вераллія Україна" пеню у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 17.11.2017 по 16.02.2018 у розмірі 44344,89 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Вераллія Україна" пеню у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 16.08.2018 по 05.07.2019 у розмірі 156171,16 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Вераллія Україна" пеню у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 16.08.2018 по 27.12.2018 у розмірі 12919,20 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Вераллія Україна" пеню у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 16.08.2018 по 05.07.2019 у розмірі 93633,24 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Вераллія Україна" пеню у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 16.08.2018 по 19.12.2018 у розмірі 37398,64 грн. Стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства "Вераллія Україна" за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Офісу великих платників податків Державної податкової служби судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 7913,11 грн.

Із таким судовим рішенням не погодився відповідач Офіс великих платників податків Державної податкової служби та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення та постановити нове - про відмову в позові. Обгрунтовуючи незгоду, апелянт зазначив, що єдиною умовою для пред`явлення вимоги про стягнення пені є ненадання контролюючим органом висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. Оскільки, контролюючим органом було виконано всі вимоги законодавства щодо поданні відповідних висновків, то відсутні правові підстави для стягнення пені з бюджету.

Позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано про обгрнутованність і законність оскаржуваного судового рішення і безпідставність доводів відповідача.

У судовому засіданні представник апелянта Іванський В.І. підтримав апеляційну скаргу та дав пояснення аналогічні викладеним доводам. Зауважив, що відсутня вина відповідача у неотриманні позивачем з бюджету сум відшкодування податку на додану вартість.

Представник позивача Даховнік-Кобилянська О.В. у судовому засіданні заперечила щодо задоволення апеляційної скарги та пояснила, що внаслідок неправомірних дій державних органів підприємству вчасно не відшкодовано сплачені суми податку на додану вартість, що є безумовною підставою для стягнення пені.

Суд, заслухавши пояснення представників, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ПрАТ «Вераллія Україна» (попередня назва ПрАТ "Консюмерс-Скло-Зоря") є платником податку на додану вартість та з 01.01.2016 перебуває на обліку в Львівському управлінні Офісу великих платників податків Державної податкової служби України (попередньо - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.07.2015 у справі № 817/620/15 було скасоване податкове повідомлення-рішення від 16.10.2014 № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування за червень 2014 року з податку на додану вартість (далі - ПДВ) у розмірі 608443,00 грн за основним платежем та нараховано 304222 грн штрафних (фінансових) санкцій. Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2015 вказане рішення Рівненського окружного адміністративного суду залишено без змін.

Відповідачем 1 повідомлено позивача, що 17.05.2017 отримав від Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області (попереднє місце обліку Позивача) матеріали перевірки за червень 2014 року, інформацію щодо стану судового оскарження ППР-1, а також відобразив в інтегрованій картці платника ПДВ залишки сум бюджетного відшкодування за червень 2014 року. Проте відомості до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування Відповідач-1 не вніс. Саме з дня отримання цього листа (04.07.2017) Позивачу стало відомо, що Відповідач-1 отримав необхідні документи для внесення відповідних відомостей в Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, проте не вніс їх до цього Реєстру.

З метою повного та ефективного захисту порушених прав та інтересів 22 листопада 2017 року Товариство звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду (адміністративна справа №817/1828/17) з позовом про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинення певних дій та стягнення пені.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15.02.2018 позовні вимоги Товариства було задоволено, визнано протиправною бездіяльність відповідача-1 та зобов`язано відповідача-1 внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні відомості, щодо відшкодування Товариству суми податку на додану вартість за червень 2014 року та стягнення на користь Товариства усіх заявлених розмірів пені.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.10.2018 рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15.02.2018 р. було залишено в силі, а касаційну скаргу відповідача-1 залишено без задоволення.

Разом з тим, узгоджена сума бюджетного відшкодування у розмірі 608443 грн позивачем отримана не була.

При цьому, як встановлено судом першої інстанції, відомості щодо вказаної суми не були внесені відповідачем-1 до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Ці обставини апелянтом не оспорюються.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що 18.01.2016 ПрАТ "Консюмерс-Скло-Зоря" було подано до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України податкову декларацію з ПДВ за грудень 2015 року, а 20.01.2016 заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню на загальну суму 3792862,00 грн. Тобто, судом встановлено, що позивачу залишилась не перерахованою сума бюджетного відшкодування з ПДВ за грудень 2015 року в розмірі 666415,00 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 18.09.2017 у справі № 817/1167/17 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення, по декларації з ПДВ за лютий 2017 року від 25.07.2017 № , яким ПрАТ "Консюмерс-Скло-Зоря" було зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 183283,20 грн та нараховано штрафні санкції в розмірі 45820,80 грн. Житомирський апеляційний адміністративний суд постановою від 29.01.2018 у справі № 817/1167/17 залишив постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 18.09.2017 без змін.

Вищевказана сума бюджетного відшкодування ПДВ за лютий 2017 року була перерахована позивачу у повному обсязі 27.12.2018.

Крім того, 19.08.2017 Офісом великих платників податку Державної фіскальної служби України, на підставі акта перевірки № 2591/28-10-41-09/22555135 від 31.07.2017, прийнято податкове повідомлення-рішення № , відповідно до якого ПрАТ "Консюмерс-Скло-Зоря" було зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 517068,12 грн та нараховані штрафні санкції у розмірі 258534,06 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.12.2017 у справі № 817/1309/17, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2018, визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення рішення від 19.08.2017 № .

Однак відповідач не надав суду доказів виплати підприємству суми бюджетного відшкодування в розмірі 517068,12 грн. за березень 2017 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.11.2017, у справі № 817/1371/17 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників Державної фіскальної служби України № від 04.09.2017, згідно з яким ПрАТ "Консюмерс-Скло-Зоря" зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2017 року на 531065,38 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 265532,69 грн (а.с. 92-101).

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2018 у справі № 817/1371/17 апеляційну скаргу було повернуто Офісу великих платників податків ДФС (а.с. 102).

Бюджетне відшкодування в розмірі 531065,38 грн. за квітень 2017 року було отримано позивачем в повному обсязі лише 19.12.2018.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасну виплату бюджетного відшкодування з таких мотивів.

За приписами п. п. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано статтею 200 ПК України.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.2 ст. 200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України визначено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу.

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з приписами п. 200.7 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Порядок ведення та форма Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 № 26 (далі - Порядок № 26), у разі коли за результатами перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган ДФС не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника податку або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду орган ДФС на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку.

Як підтверджено матеріалами справи за результатами судового оскарження відповідних податкових повідомлень-рішень у справах № 817/620/15, № 817/1167/17, № 817/1309/17, № 817/1371/17, встановлено правомірність визначення позивачем сум ПДВ, які були заявлені ним до бюджетного відшкодування за червень 2014 року, лютий 2017 року, березень 2017 року та квітень 2017 року.

У відповідності до ч.ч. 2-3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, відповідач-1 був зобов`язаний внести до Реєстру узгоджені за результатами судового оскарження суми бюджетного відшкодування, проте цього зроблено не було.

Пунктом 200.10 статті 200 ПК України (в редакції, станом на час виникнення права на бюджетне відшкодування за грудень 2015 року), зокрема, передбачено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування у разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки.

Згідно з п. 200.12 ст. 200 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Пунктом 200.13 статті 200 ПК України передбачено, що на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Крім того, в силу вимог Порядку взаємодії органів Державної фіскальної служби України та органів Державної казначейської служби України у процесі судового розгляду та виконання рішень суду про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, або стягнення митних платежів, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 09.03.2016 № 343 (далі - Порядок № 343), для забезпечення повного з`ясування обставин, що мають значення в процесі судового розгляду позовних заяв про бюджетне відшкодування податку на додану вартість, пені або стягнення митних платежів, відповідачами у таких справах є орган ДФС, на обліку якого перебуває платник або який здійснював митне оформлення, та орган Казначейства за місцезнаходженням відповідного органу ДФС.

Розділом III Порядку № 343 визначено взаємодію органів ДФС та органів Казначейства під час виконання рішень суду про бюджетне відшкодування податку на додану вартість, пені.

З огляду на що, суд вважає безпідставними твердження відповідача-2 про те, що Державна казначейська служба України не вступала у правовідносини з позивачем та своїми діями чи бездіяльністю не могло порушити його законні права та інтереси.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, ПрАТ "Консюмерс-Скло-Зоря" було подано до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України податкову декларацію з ПДВ за грудень 2015 року з реєстраційним № від 20.01.2016, а також відповідну заяву про повернення суми бюджетного відшкодування на загальну суму 3792862 грн.

Отже, граничний строк проведення перевірки податкової декларації № від 20.01.2016 закінчився - 19.02.2016.

Жодних доказів на підтвердження проведення перевірок чи прийняття податкових повідомлень-рішень щодо зменшення суми бюджетного відшкодування на вказану позивачем суму бюджетного відшкодування за грудень 2015 року відповідачем-1 надано не було, що свідчить про узгодження заявленої суми бюджетного відшкодування.

Разом з тим, мало місце часткове перерахування на клієнтський рахунок позивача грошових коштів бюджетного відшкодування з ПДВ за грудень 2015 року.

Тобто, відповідачі проти розрахованої позивачем суми бюджетного відшкодування не заперечували та підтвердили його право на таке відшкодування за вказаний звітний (податковий) період.

Пунктом 200.23 статті 200 ПК України передбачено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Отже контролюючий орган зобов`язаний протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, провести камеральну перевірку або протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки, провести документальну перевірку, та до спливу п`яти робочих днів після закінчення такої перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням відповідної суми, а орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу зобов`язаний перерахувати кошти на рахунок платника податків. Невідшкодовані протягом визначених статтею 200 ПК строків суми податку на додану вартість вважаються заборгованістю бюджету, а тому на таку суму нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 у справі № 810/4289/16.

Отже, згідно з приписами вищезазначених норм Податкового кодексу України підставою для здійснення бюджетного відшкодування є висновок податкового органу про суму такого відшкодування. Відсутність чи несвоєчасність надходження до органів казначейства відповідної інформації по заявлених позивачем сумах бюджетного відшкодування не можуть бути підставою для відмови у здійсненні бюджетного відшкодування податку на додану вартість чи підставою для його несвоєчасного проведення.

З огляду на встановлення обставин, що свідчать про недотримання суб`єктами владних повноважень визначених статтею 200 ПК України строків відшкодування сум податку на додану вартість, на таку суму заборгованості підлягає нарахуванню пеня.

З цих підстав апеляційний суд відхиляє і доводи апелянта про те, що відсутня обов`язкова умова для стягнення вини неподання контролюючим органом висновків із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Слід зазначити, що відповідачем не було надано доказів подання у встановлені законодавством строки відповідних висновків і вжиття встановлених законом заходів для реалізації позивачем наданого йому права на отримання бюджетного відшкодування.

Також, суд першої інстанції правильно врахував, що відповідно до вимог п. 200.23 ст. 200 ПК України пеня нараховується на суму заборгованості з бюджетного відшкодування, починаючи з дня коли кошти податку на додану вартість повинні були бути перераховані платнику податків по дату їх фактичного перерахування.

Крім того, суд першої інстанції при визначенні розміру пені за червень 2014 року, грудень 2015 року, лютий 2017 року, березень 2017 року та квітень 2017 року правильно застосував вимоги пункту 200.23 ст. 200 ПК України, згідно якого застосовується ставка Національного Банку України, яка встановлена на момент виникнення пені та використовується протягом всього строку її дії, включаючи день погашення. Тобто, облікова ставка Національного Банку України фіксується на момент виникнення пені та у разі зміни розміру ставки протягом строку нарахування пені, такі зміни при обчисленні не враховуються.

Відповідно, за червень 2014 року облікова ставка НБУ, яку слід застосовувати становить 22 % річних, за грудень 2015 року - 22 % річних, за лютий 2017 року - 16 % річних, за березень 2017 року -17 % річних, за квітень 2017 року -17 % річних.

Також, суд першої інстанції обгрунтовано відхилив доводи відповідача-2 про те, що кінцевий день нарахування пені позивачем не визначений, а відтак здійснити нарахування пені неможливо, оскільки позивач має право нараховувати пеню за певний період часу, а не лише після фактичного отримання бюджетної заборгованості з ПДВ.

З огляду на наведене, вимоги про стягнення з Державного бюджету України пені у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 17.11.2017 - 16.02.2018 (червень 2014 року) у розмірі 40487,29 грн, за період з 16.08.2018 по 05.07.2019 у розмірі 142585,70 грн; за період з 17.11.2017 - 16.02.2018 (грудень 2015 року) у розмірі 44344,89 грн, за період з 16.08.2018 по 05.07.2019 у розмірі 156171,16 грн; за період з 16.08.2018 27.12.2018 (лютий 2017 року) у розмірі 12919,20 грн; за період з 16.08.2018 - 05.07.2019 (березень 2017 року) у розмірі 93633,24 грн; за період з 16.08.2018 19.12.2018 (квітень 2017 року) у розмірі 37398,64 грн задоволені судом на законних підставах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з врахуванням статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді О. Б. Заверуха
М. П. Кушнерик
Повний текст постанови складено 04 вересня 2020 року.