Справа № 120/1614/20-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 вересня 2020 р. Справа № 120/1614/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач). У позовній заяві позивачка просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині не проведення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2020 на підставі заяви від 20.02.2020 та довідки ТУ ДСА у Вінницькій області від 20.02.2020 № 4-35/0303 про розмір суддівської винагороди;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до заяви від 20.02.2020 та довідки ТУ ДСА у Вінницькій області від 20.02.2020 № 4-35/0303, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.01.2020, без обмеження граничного грошового утримання, в розмірі 90 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та виплатити заборгованість за зазначений період часу з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 11.07.2016 була звільнена з посади судді Томашпільського районного суду Вінницької області в зв`язку з виходом у відставку на підставі ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». З 14.07.2016 їй призначено довічне грошове утримання у розмірі 86 % винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Постановою Ямпільського районного суду Вінницької області від 29.12.2016 у справі № 146/1662/16-а, яка набрала законної сили 02.03.2017, зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Томашпільському районі Вінницької області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 у розмірі 90 % заробітної плати судді за останньою посадою без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання та права у майбутньому на перерахунок призначеного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни грошового утримання діючих суддів відповідної посади.

У зв`язку із зміною посадового окладу працюючого судді, позивачка 20.02.2020 звернулася до Томашпільського відділу обслуговування громадян (сервісний цент) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та довідкою ТУ ДСА у Вінницькій області від 20.02.2020 № 4-35/0303 про розмір суддівської винагороди.

Позивачка зазначає, що 25.03.2020 отримала щомісячне довічне грошове утримання в попередньому розмірі без його перерахунку на підставі довідки ТУ ДСА у Вінницькій області від 20.02.2020 № 4-35/0303. При цьому зазначила, що станом на дату звернення до суду із цим позовом, орган Пенсійного фонду України її не повідомляв про результат розгляду заяви від 20.02.2020.

Тому, вважаючи бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправною, з метою захисту своїх прав та інтересів позивачка звернулася до суду із цим позовом.

Ухвалою від 15.04.2020 відкрито провадження у справі та, відповідно до ст. 263 КАС України, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено 15-ти денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 КАС України.

04.05.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначив, що 18.02.2020 Конституційний Суд України прийняв рішення № 2-р/2020, яким визнав неконституційними окремі положення розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Зокрема, визнано таким, що не відповідає Конституції України, пункт 25 вказаного вище розділу Закону № 1402-VIII, відповідно до якого право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, мав суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Таким чином, з 18.02.2020 порядок визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці регулюється ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", якою передбачено перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, зокрема, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Разом з тим, на думку відповідача, вищевказане рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для тих правовідносин, що матимуть місце з дати його ухвалення. Натомість у довідці, наданій позивачем, відображена суддівська винагорода станом на 01.01.2020, хоча після рішення Конституційного Суду України (після 18.02.2020) будь-яких змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді не відбувалося. Тому, відповідач вважає, що відмова у перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є правомірною.

Ухвалою від 12.05.2020 провадження у справі зупинено до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 620/1116/20 (Пз/9901/5/20).

14.05.2020 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивачка вважає відзив відповідача необґрунтованим.

03.09.2020 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи рішення про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 21.02.2020 № 05.

Строк для подання відповідачем заперечення на відповідь на відзив встановлений ухвалою від 15.04.2020 закінчився, а тому суд ухвалює рішення у справі за наявними доказами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Позивачка 11.07.2016 була звільнена з посади судді Томашпільського районного суду Вінницької області в зв`язку з виходом у відставку на підставі ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». З 14.07.2016 їй призначено довічне грошове утримання у розмірі 86 % винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Постановою Ямпільського районного суду Вінницької області від 29.12.2016 по справі № 146/1662/16-а, зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Томашпільському районі Вінницької області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 у розмірі 90 % заробітної плати судді за останньою посадою без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання та права у майбутньому на перерахунок призначеного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни грошового утримання діючих суддів відповідної посади.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.03.2017 залишено без змін постанову Ямпільського районного суду Вінницької області.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до яких судді України, які перебувають у відставці, мають право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання лише за умови проходження кваліфікаційного оцінювання або призначення судді за результатами конкурсу.

У зв`язку з цим, позивачка 20.02.2020 звернулася до Томашпільського відділу обслуговування громадян (сервісний цент) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та довідкою ТУ ДСА у Вінницькій області від 20.02.2020 № 4-35/0303 про розмір суддівської винагороди (а.с.20).

Рішенням відповідача від 21.02.2020 № 05 позивачці відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якому зазначено, що після прийняття рішення Конституційним Судом України від 18.02.2020 № 2-р/2020, будь-яких змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді не відбулося (а.с.49-50).

Вважаючи протиправною відмову відповідача в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон від 02.06.2016 № 1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною 1 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина 2 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII).

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною 4 та 5 цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини 3 статті 135 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України № 2453-VI.

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI (пункт 23 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII).

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" від 16.10.2019 № 193-IX, який набрав чинності 07.11.2019, виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI.

Пунктом 24 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII визначено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу XII Прикінцеві та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесяти п`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 пункт 25 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Згідно з частиною 1 статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13.07.2017 № 2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 06.03.2019 у справі № 638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі № 200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Таким чином, зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Разом з цим, суд зазначає, що набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним.

Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 години 00 хвилини цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня, з дати ухвалення відповідного рішення Конституційного Суду України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством застосовується норма, що відповідає Конституції України, вступила в силу і діє.

Таким чином, перерахунок, який просить здійснити позивачка з 01.01.2020, обумовлений відновленням раніше порушених його прав з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020.

При цьому, на переконання суду, зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Разом з цим, у спорі який виник позивачка просить перерахувати їй довічне грошове утримання судді у відставці з 01.01.2020.

З цього приводу суд зазначає, що позивачка має право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 20.02.2020 № 4-35/0303, виданої ТУ ДСА у Вінницькій області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці саме з 19.02.2020, оскільки саме з цієї дати втратили чинність обмеження, встановлені пунктом 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № №1402-VIII, згідно з якими право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Отже, саме з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 у позивачки виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону № 1402-VIII.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у рішенні від 16.06.2020 за результатами розгляду зразкової справи № 620/1116/20.

Посилання відповідача на відсутність підстав для перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в зв`язку з не прийняттям після 18.02.2020 нормативно-правових актів щодо збільшення розміру складових суддівської винагороди оцінюються судом критично, оскільки право у позивача на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі зазначеної вище довідки, виникло з 19.02.2020, а саме з дати втрати чинності обмежень, встановлених пунктом 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідач рішенням від 21.02.2020 № 05 безпідставно відмовив позивачці у проведенні перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання.

Разом з тим, суд зазначає, що вимога позивачки про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви від 20.02.2020 не підлягає задоволенню, оскільки згідно матеріалів справи відповідачем 21.02.2020 прийнято рішення № 05 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

За таких обставин, права та інтереси позивачки порушено рішенням суб`єкта владних повноважень, а не бездіяльністю щодо не розгляду заяви про перерахунок довічного грошового утримання. Як наслідок, рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області від 21.02.2020 № 05 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління ДСА України у Вінницькій області від 20.02.2020 № 4-35/0303 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо, вимоги позивачки в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничного грошового утримання в розмірі 90 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та виплатити заборгованість за зазначений період часу з урахуванням раніше проведених виплат, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, постановою Ямпільського районного суду Вінницької області від 29.12.2016 по справі № 146/1662/16-а, яка 02.03.2017 залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду, визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Томашпільському районі Вінницької області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення щомісячного довічного грошового утримання, визначення стажу роботи і розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Томашпільському районі Вінницької області починаючи з 12.07.2016 призначити, перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , з урахуванням раніше виплачених сум, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків заробітної плати судді за останньою посадою без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та права в майбутньому на перерахунок призначеного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів відповідної посади.

У постанові від 29.12.2016 по справі № 146/1662/16-а Ямпільський районний суд Вінницької області встановив, що стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, складає 25 років 6 місяців 16 днів, що є підставою для призначення щомісячного грошового утримання у розмірі 90 відсотків без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше проведених виплат.

За сукупністю наведених обставин, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у рішенні від 16.06.2020 за результатами розгляду зразкової справи № 620/1116/20, суд обираючи спосіб захисту порушеного права, керуючись ст. 245 КАС України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 21.02.2020 № 05 про відмову у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно заяви від 20.02.2020;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничного грошового утримання, в розмірі 90 % суддівської винагороди судді, згідно із довідкою Територіального управління ДСА у Вінницькій області від 20.02.2020 № 4-35/0303, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020

Згідно частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, частина друга статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками розгляду справи, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, та не довів правомірності оскаржуваного рішення, дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та аналізуючи наведені положення законодавства, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено частково судові витрати понесені позивачем у розмірі 840,80 грн. підлягають відшкодуванню в сумі 420,40 грн. тобто пропорційно розміру задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 21.02.2020 № 05 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно заяви від 20.02.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничного грошового утримання, в розмірі 90 % суддівської винагороди судді, згідно із довідкою Територіального управління ДСА у Вінницькій області від 20.02.2020 № 4-35/0303, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, ).

Суддя Богоніс Михайло Богданович