Справа № П/320/989/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2020-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № П/320/989/20 Суддя першої інстанції: Балаклицький А. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у якому просила:

- визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області щодо прийняття рішення від 05 червня 2019 року № 182 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та скасувати це рішення;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області повторно розглянути заяву громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , поданої як законним представником про оформлення посвідки на постійне проживання громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі наявних в матеріалах справи документах, врахувавши мотивувальну частину судового рішення в справі та зобов`язати Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області оформити посвідку на постійне проживання в Україні громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області щодо прийняття рішення від 11 червня 2019 року № 126 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та скасувати це рішення;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області повторно розглянути заяву громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , поданої як законним представником про оформлення посвідки на постійне проживання громадянці Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі наявних в матеріалах справи документах, врахувавши мотивувальну частину судового рішення в справі та зобов`язати Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області оформити посвідку на постійне проживання в Україні громадянці Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року вказаний адміністративний позов було задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Скаржник вказує на те, що під час вирішення питання про надання посвідки на постійне проживання в Україні має право перевірити законність видачі дозволу на імміграцію в Україну. Під час проведення такої перевірки було встановлено, що громадяни Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на час звернення із заявою про надання дозволу на імміграцію не перебували на території України, що є підставою для скасування виданих їм дозволів на імміграцію в Україну.

Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що на момент оформлення дітям ОСОБА_1 дозволів на імміграцію в Україну всі документи, у тому числі паспортні документи з дійсними візами та відмітками про в`їзд в Україну, були чинними та не викликали заперечень з боку Головного управління ДМС у м. Києві, у зв`язку з чим у відповідача відсутні підстави стверджувати про отримання відповідних дозволів на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року - без змін, виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 є громадянкою Соціалістичної Республіки В`єтнам, яка отримала дозвіл на імміграцію в Україну як особа, яка є матір`ю громадянки України. Також ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Позивач 06 травня 2016 року звернулася до Деснянського РВ ГУ ДМС України в м. Києві із заявами про надання дозволу на імміграцію в Україну неповнолітнім особам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Рішеннями Головного управління ДМС України в м. Києві від 30 травня 2016 року № 7/19 та № 7/20 були надані дозволи на імміграцію в Україну громадянам Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 згідно з п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про імміграцію» як особам, які є дітьми іммігрантки.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 22 лютого 2019 року звернулися до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області із заявами про оформлення посвідок на постійне проживання.

При перевірці законності рішень про надання дозволів на імміграцію проведено додаткову перевірку за базою даних Інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» та установлено, що неповнолітні громадяни Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на час звернення законного представника із заявами про надання дозволу на імміграцію в Україну на території України не перебували та державний кордон не перетинали. У зв`язку з цим головним спеціалістом відділу імміграції та обробки заяв про оформлення посвідки на постійне проживання Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та ОБГ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 складені висновки про доцільність скасування рішень від 30 травня 2016 року № 7/19 та № 7/20 про надання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 дозволів на імміграцію.

Рішенням Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 05 червня 2019 року № 182 було скасовано виданий громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 дозвіл на імміграцію в Україну від 30 травня 2016 року, а рішенням 11 червня 2019 року № 126 скасовано дозвіл на імміграцію в Україну від 30 травня 2016 року, що виданий громадянці Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_4 . Зазначені рішення були видані на підставі п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію».

Не погоджуючись із рішеннями Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 05 червня 2019 року № 182 та від 11 червня 2019 року № 126, ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що підставою для скасування дозволу на імміграцію є встановлення наявності неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність, які були покладені в основу рішення про надання такого дозволу.

Оскаржувані рішення відповідача були прийняті у зв`язку з тим, що неповнолітні громадяни Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на час звернення законного представника із заявами про надання дозволу на імміграцію в Україну на території України не перебували та державний кордон не перетинали. Проте такі доводи не відповідають дійсності, оскільки листом окремного контрольно-пропускного пункту «Київ» від 28 жовтня 2019 року № 281/Б-210 підтверджено факт перетинання громадянами В`єтнаму ОСОБА_2 та ОСОБА_4 державного кордону на в`їзд 16 червня 2014 року, а згідно з листом Державної прикордонної служби України від 13 грудня 2019 року № 0.184-42534/0/15-19 виїзд з території України ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відбувся вперше 11 лютого 2018 року.

Також суд першої інстанції зазначив про порушення відповідачем процесуальних гарантій у вигляді права позивачки, яка діє від імені та в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_2 та малолітньої дочки ОСОБА_4 , бути вислуханою компетентним органом під час проведення процедури, що передувала оскаржуваним рішенням. Суд зазначив, що право бути почутим є ключовим принципом належного управління в демократичній державі. У тих випадках, коли існує прямий або несприятливий вплив на права чи інтереси будь-якої особи, її потрібно своєчасно та належно проінформувати про це, для того, щоб вона мала можливість підготувати відповідні звернення. Перевірка адміністративними судами дотримання суб`єктами владних повноважень права особи «бути почутою» є обов`язковою, що безпосередньо закріплено в п. 9 ч. 2 ст. 2 КАС України, за яким у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначає Закон України «Про імміграцію».

Положеннями ст. 4 вказаного Закону передбачено, що дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції. Дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається, зокрема, одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України.

Підстави для скасування дозволу на імміграцію визначені у ст. 12 Закону України «Про імміграцію».

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 12 вказаного Закону дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

У рішеннях від 05 червня 2019 року № 182 та від 11 червня 2019 року № 126 міститься виключно посилання на матеріально-правову підставу для анулювання дозволів на імміграцію - п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію» без зазначення фактичних обставин, які розкривають зміст виявленого порушення. Разом з тим такі обставини викладені у висновках, що складені за результатами розгляду матеріалів справи про надання дозволу на імміграцію.

У вказаних висновках зазначено, що згідно з базою даних Інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» неповнолітні громадяни Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на час звернення законного представника із заявами про надання дозволу на імміграцію в Україну на території України не перебували та державний кордон не перетинали.

Згідно з п. 10 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року № 1983 заяви про надання дозволу на імміграцію подаються: до територіальних підрозділів за місцем проживання - особами, які тимчасово перебувають в Україні на законних підставах; до закордонних дипломатичних установ України за місцем постійного проживання - особами, які постійно проживають за межами України.

Отже, Головне управління ДМС України в м. Києві, яке прийняло рішення від 30 травня 2016 року № 7/19 та № 7/20 про надання неповнолітнім особам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 дозволів на імміграцію в Україну буде належним органом для вирішення відповідного питання лише у разі тимчасового перебування таких осіб на території України.

Як раніше зазначалося, ОСОБА_1 звернулася до Деснянського РВ ГУ ДМС України в м. Києві із заявами про надання дозволу на імміграцію в Україну неповнолітнім особам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 06 травня 2016 року, а рішення про надання відповідних дозволів були прийняті 30 травня 2016 року.

У свою чергу листом окремного контрольно-пропускного пункту «Київ» від 28 жовтня 2019 року № 281/Б-210 підтверджено, що громадяни В`єтнаму ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перетнули державний кордон України на в`їзд 16 червня 2014 року.

Згідно з листом Державної прикордонної служби України від 13 грудня 2019 року № 0.184-42534/0/15-19 виїзд з території України ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відбувся вперше 11 лютого 2018 року. Колегія суддів враховує, що зазначений лист містить інформацію за період з 12 грудня 2014 року по 12 грудня 2019 року.

Зазначені обставини вказують на те, що на час звернення ОСОБА_1 як законного представника до Деснянського РВ ГУ ДМС України в м. Києві із заявами про надання дозволів на імміграцію в Україну, її неповнолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували на території України.

Отже, обставини, які стали підставою для скасування ОСОБА_2 та ОСОБА_4 дозволів на імміграцію в Україну не знайшли свого підтвердження.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області не заперечувало проти достовірності інформації, викладеної в листах окремного контрольно-пропускного пункту «Київ» від 28 жовтня 2019 року № 281/Б-210 та Державної прикордонної служби України від 13 грудня 2019 року № 0.184-42534/0/15-19.

Доводи відповідача ґрунтуються виключно на відомостях, які були отримані з бази даних Інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан». Разом з тим доказів відсутності у вказаній базі даних інформації про перетин державного кордону ОСОБА_2 та ОСОБА_4 скаржник не надає. Обґрунтування необхідності надання переваги інформації, що міститься в такій базі даних, у порівнянні з інформацією, що містилася в паспортах зазначених неповнолітніх осіб та додатково підтверджена листами окремного контрольно-пропускного пункту «Київ» від 28 жовтня 2019 року № 281/Б-210, Державної прикордонної служби України від 13 грудня 2019 року № 0.184-42534/0/15-19 в апеляційній скарзі відсутні.

Також до суду не надані пояснення щодо причин розбіжностей у відомостях, які містяться у зазначених листах та в базі даних Інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан».

Заперечень проти висновку суду про допущення процедурних порушень та проти обраного судом першої інстанції способу захисту порушених прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 апеляційна скарга не містить.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , поданого в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 31 березня 2020 року та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 134, 139, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Є.В. Чаку