Справа № 120/4015/20-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2020-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про зупинення провадження у справі

м. Вінниця

04 вересня 2020 р. Справа № 120/4015/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича, розглянувши у письмовому провадженні клопотання позивача про зупинення провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Літинський молочний завод" до управління державної служби України з питань праці у Вінницькій області про скасування припису,

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Літинський молочний завод" до управління державної служби України з питань праці у Вінницькій області про скасування припису.

Ухвалою від 12 серпня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у письмовому провадженні.

26 серпня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі. В обґрунтування клопотання зазначено, що на розгляді Великої Палати Верховного Суду перебуває справа № 813/402/17 (Провадження № 11-609апп19) про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на службі, стягнення середньомісячного заробітку у зв`язку з наявністю виключної правової проблеми, пов`язаної із застосуванням положень статті 119 Кодексу законів про працю в Україні (далі - КЗпП України). На думку сторони позивача, обставини справи, що передані на розгляд Великої Плати Верховного Суду у справі № 813/402/17 є типовими щодо даної справи, а предметом спору є, зокрема, застосування положень статті 119 КЗпП України до працівника, звільненого з посади у зв`язку з призовом на військову службу, оскільки звільнення відбулось під час дії визначеного статтею 1 Закону України № 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливого періоду.

У зв`язку із зазначеним, позивач просить зупинити провадження у справ №120/4015/20-а до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 813/402/17.

Визначаючись щодо наявності підстав для зупинення провадження у справі, суд виходив з того, що відповідно до пункту 5 частини 2 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Судом встановлено, що ухвалою від 03 липня 2019 року відкрито провадження у справі № 813/402/17 за адміністративним позовом фізичної особи до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області, третя особа - Мостиський районний військовий комісаріат, про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку.

У даній ухвалі зазначається, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду постановив ухвалу від 19 червня 2019 року про передачу зазначеної справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Таке рішення касаційного суду мотивоване необхідністю відступити від правового висновку, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 липня 2018 року (справа № 355/1218/17).

У зазначеному судовому рішенні, ухваленому за результатами розгляду трудового спору щодо оскарження з підстав незастосування визначених частиною третьою статті 119 КЗпП гарантій наказу роботодавця про звільнення працівника на підставі пункту 3 статті 36 КЗпП, суд, проаналізувавши положення статті 1 Закону № 3543-XII, дійшов висновку про неправомірність звільнення особи, адже рішень про повну демобілізацію усіх призваних під час мобілізації військовослужбовців та переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав, а тому на працівника поширюються гарантії щодо збереження місця роботи (посади) та середнього заробітку на підприємстві, встановлені статтею 119 КЗпП та частиною другою статті 39 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).

На переконання Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, визначений у статті 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закон № 3543-XII) особливий період, за відсутності воєнного стану в Україні та воєнних дій, розпочинається з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації та завершується після закінчення строку проведення мобілізації, визначеного відповідним Указом Президента України, його завершення не потребує додаткового рішення про демобілізацію. Після завершення строку проведення мобілізації, визначеного відповідним Указом Президента України, норми частини другої статті 39 Закону № 2232-XII та частин третьої, четвертої статті 119 КЗпП не підлягають застосуванню до наведених у цих нормах категорій працівників.

У той же час, предметом спору у справі № 120/4015/20-а є скасування припису управління державної служби України з питань праці у Вінницькій області № ВН 10431/199/АВ/П від 31 липня 2020 року, який було винесено у зв`язку із виявленим під час інспекційного відвідування порушення частин 2, 3 статті 119 КЗпП України. Так, відповідно до частини 2 статті 119 КЗпП України працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (ч. 3 ст. 119 КЗпП України).

Отже, вагомим фактором для вирішення спору у справі № 120/4015/20-а є темпоральні межі дії особливого періоду у розумінні Закону № 3543-XII, що, зокрема, входить до предмету дослідження у рамках справи № 813/402/17, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19).

Керуючись ст.ст. 236, 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Літинський молочний завод" про зупинення провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Літинський молочний завод" до управління державної служби України з питань праці у Вінницькій області про скасування припису зупинити до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19).

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович