Справа № 824/780/19-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2020-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/780/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просить, з урахуванням уточнених позовних вимог:

- визнати протиправним та зменшити вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Чернівецькій області від 13 травня 2018 року № Ф- про сплату суми 42765 грн. 15 коп., залишивши до сплати 4365,66 грн;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

І. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13.05.2019 року ним отримана оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки), яка винесена на підставі акту документальної позапланової перевірки №94/24-13 -13-04-18/ НОМЕР_1 від 07.05.2019 року.

Вважає, що прийнята вимога про сплату боргу (недоїмки) є протиправною виходячи з наступного.

На думку позивача є необґрунтованим і неправомірним виключення зі складу витрат суми кредитної заборгованості 85016,17 грн. При цьому, останній вважає, що згідно розрахунку «ТМЦ, реалізовані у 2017 році з кредиторської заборгованості неоплаченої станом на 01 січня 2018 року» з складу витрат правомірно було б виключити суму 58489,68 грн, оскільки сума 26526,49 грн включена до витрат 2018 року у відповідності до норм Податкового кодексу України. Також позивач не погоджується із виключенням відповідачем зі складу витрат суми 2541,86 грн, водночас визнає факт неправильного відображення ним амортизаційних відрахувань. Однак, зазначає, що відбулась механічна описка, яка призвела до заниження суми «інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг» у дод. Ф2 Декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік: відображено 161270,72 грн, мало бути -168701,90 грн, різниця складає 7431,18 грн. В Декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік порівняно з гр.8 Книги обліку доходів і витрат «інші витрати, пов`язані з одержанням доходу» за 2018 рік відбулось заниження суми інших витрат на 4889,32 грн (7431,18 - 2541,86). Тобто в акті перевірки повинна б зазначатись сума заниження інших витрат на 7431,18 грн із розрахунком загальної суми помилки, включаючи як заниження так і завищення витрат, що на думку позивача, надало б змогу коректно розрахувати суми недоїмки по податках і зборах.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

Посилався на висновки акту перевірки та зазначив про завищення позивачем витрат, пов`язаних з господарською діяльністю на суму 194384,03 грн за 2018 рік, і відповідно заниженням чистого оподатковуваного доходу за 2018 рік на суму 194387,03 грн, з якого нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахування максимальної величини, в загальній сумі 42765,15 грн. Вважає , що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) винесена правомірно, а тому не підлягає скасуванню.

ІІ. ПРОЦЕСЦАЛЬНІ ДІЇ в СПРАВІ.

1. 08.07.2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі на 11:00 год. 13 серпня 2019 року.

2. Ухвалою суду від 13.08.2019 року адміністративний позов залишено без руху.

3. 15.08.2019 року ухвалою суду визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено цей строк. Призначено підготовче судове засідання у даній справі на 10 вересня 2019 року о 10:00 год.

4. Ухвалою суду від 08.10.2019 року зупинено провадження в справі - до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративний справі № 824/1040/19-а, та усною ухвалою суду від 08.10.2019 року здійснено заміну неналежного відповідача ГУ ДФС в Чернівецькій області на ГУ ДПС в Чернівецькій області, що відображено в протоколі судового засідання.

5. 14.07.2020 року ухвалою суду поновлено провадження у справі, призначено справу до судового розгляду на 10:00 хв. 14 серпня 2020 року.

6. 14.08.2020 року усною ухвалою суду клопотання позивача про збільшення розміру позовних вимог повернуто без розгляду, також цього ж числа усною ухвалою суду відповідача зобов`язано надати розрахунок суми єдиного соціального внеску з врахуванням висновків суду в справі №824/ 1040/19 -а.

7. Ухвалою суду від 01.09.2020 року закрито підготовче провадження в справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

ІІІ. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу в порядку письмового провадження.

2. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу в порядку письмового провадження, проти задоволення позову заперечував з підстав наведених у відзиві.

3. Враховуючи приписи статті 194 КАС України, та подання учасниками справи заяв про розгляд справи у порядку письмового провадження, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами в порядку письмового провадження.

ІV. ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. Позивача є фізичною особою-підприємцем, платником податку на доходи фізичних осіб, за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року перебував на загальній системі оподаткування.

2. На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 та пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України, пункту 2 частини першої статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», 08 квітня 2019 року Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області прийнято наказ №255 про проведення документальної позапланової перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, дотримання норм законодавства щодо ввезення, виробництва чи реалізації підакцизних товарів за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року, тривалістю 5 робочих днів, з 17 квітня 2019 року. (а.с.90)

3. За результатами перевірки складено акт від 07 травня 2019 року №94/24-13-13-04-18/ НОМЕР_1 , про результати документальної позапланової перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року.

Документальною позаплановою перевіркою платника податків фізичної особи ОСОБА_1 встановлені наступні порушення (окрім іншого):

- абзацу 1 пункту 2 частини першої статті 7, пункту 2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині завищення витрат з якого нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням максимальної величини в загальній сумі 42765,15 грн;

4. На підставі акту перевірки посадовими особами відповідача винесено вимогу про сплату боргу ( недоїмки ) від 13.05.2019 року № Ф-. (а.с.65)

5. Не погоджуючись із оскаржуваною вимогою від 13 травня 2019 року позивачем подано скаргу до Державної фіскальної служби України.

6. Рішенням від 24 червня 2019 року Державної фіскальної служби України оскаржувану вимогу залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення. (а.с.67-70)

7. Судом встановлено, що відповідно до рішення Чернівецького окружного адміністративного суду в справі № 824/1040/19-а, яке набрало законної сили після перегляду апеляційною інстанцією за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 13 травня 2019 року № в частині збільшення ОСОБА_1 грошового зобов`язання на суму 36005,25 грн, залишивши до сплати грошове зобов`язання на суму 16478,51 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Зокрема, судом встановлено: безпідставним висновок відповідача про завищення позивачем вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей на суму 106829 грн щодо транспортно-експедиційних послуг; правомірним виключення відповідачем зі складу витрат позивача лише суми 58489,68 грн, а не 85016,17 грн. Тобто нарахування належної до сплати суми ПДФО повинно б здійснюватися лише з суми 58489,68 грн; правомірним висновок відповідача про завищення позивачем амортизаційних витрат у сумі 2541,86 грн, а тому суд погоджується з висновком відповідача про завищення позивачем витрат лише на суму 64031,54 грн (58489,68 грн + 2541,86 грн = 64031,54 грн). Разом з тим, слід зазначити, що судами першої та апеляційної інстанції при розрахунку сум (58489,68 грн + 2541,86 грн) допущено арифметичну помилку, зазначивши суму - 64031,54 грн. Відтак суд вважає, що позивачем завищено витрати на суму 61031,54 грн з розрахунку (58489,68 грн + 2541,86 грн)

Відповідно вимог до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

8. Судом досліджений акт звірки по належній до сплати суми ЄСВ, згідно якого сума до сплати становить - 6600,53 грн, з яких 6000,48 грн основного боргу та 600,05 грн штрафні санкції.

9. Також судом досліджений розрахунок по єдиному соціальному внеску по справі, із врахуванням висновків судів першої та апеляційної інсталяції у справі № 824/1040/19-а. Згідно даних перевірки з урахуванням висновків судів у справі № 824/1040/19-а, платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 , занижено суму чистого доходу, на який нараховується єдиний внесок на 61031, 54 грн, в тому числі за 2018 рік на 61031, 54 грн.

Перевіркою сум доходів, отриманих від здійснення діяльності, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб та на які нараховуються єдиний внесок з врахуванням максимальної величини, встановлено заниження суми чистого оподаткованого доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22% в сумі 6000,48 грн, в тому числі за 2018 рік - 6000,48 грн, та штрафні санкції в розмірі 10% в сумі 600,00 грн.

V. ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1.Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

2. Спірні правовідносини регулюються нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон N 2464), Податковим кодексом України.

Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

3. Суд зазначає, що спірні правовідносини полягають в перевірці дотримання податковим органом вимог законодавства під час формування оскаржуваної вимоги щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивачем, та визначення при цьому суми чистого доходу.

4. Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд закачає наступне.

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464 визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до вимог статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Згідно норм статті 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний (окрім іншого) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

5. Як зазначалось вище, рішенням Чернівецького адміністративного суду в справі №824/1040/19-а, яке залишено в силі Сьомим апеляційним адміністративним судом (рішення суду набрали законної сили) встановлено, зокрема: безпідставним висновок відповідача про завищення позивачем вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей на суму 106829 грн щодо транспортно-експедиційних послуг; правомірним виключення відповідачем зі складу витрат позивача лише суми 58489,68 грн, а не 85016,17 грн. Тобто нарахування належної до сплати суми ПДФО повинно б здійснюватися лише з суми 58489,68 грн; правомірним висновок відповідача про завищення позивачем амортизаційних витрат у сумі 2541,86 грн, - а тому суд погоджується з висновком відповідача про завищення позивачем витрат лише в частині суми 61031,54 грн (58489,68 грн + 2541,86 грн = 61031,54 грн).

При цьому слід зазначити, що згідно даних перевірки з урахуванням висновків суду викладених у рішенні № 824/1040/19-а, позивачем занижено суму чистого доходу, на який нараховується єдиний внесок на суму 61031,54 грн, в тому числі за 2018 рік 61031,54 грн.

Судом встановлено, що перевіркою сум доходів, отриманих від здійснення діяльності, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб та на які нараховується єдиний внесок з врахуванням максимальної величини, встановлено заниження суми чистого оподаткованого доходу, на яких нараховується єдиний внесок у розмірі 22% в сумі 6000,48 грн, в тому числі 2018 рік - 6000,48 грн.

Відповідно до вимог частини 3 статті 7 Закону № 2464 визначено, що нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

У відповідності до абзацу 1 пункту 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464 базою нарахування єдиного внеску для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, є нарахування на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 1 Закону № 2464 максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Отже станом на 01.01.2018 року максимальна величина бази нарахування єдиного внеску становить 3723х15=55845х22% = 12285,90 грн - максимальна суму єдиного внеску, нарахованого єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу в розмірі 22%.

Таким чином, внаслідок порушення абзацу 1 пункту 2 частини 7 статті 7, пункту 2 статті 9 Закону № 2464, з урахуванням висновків судів (першої та апеляційної інстанцій) викладених в рішеннях по справі № 824/1040/19-а, позивачем не нарахований єдиний внесок, який підлягає нарахуванню з оподатковуваного доходу на суму доходу (прибутку) за 2018 рік в сумі 6000,48 грн, що власне не заперечувалось останнім в ході розгляду справи, та підтверджується матеріалами справи, зокрема актом звірки щодо сплати суми ЄСВ від 14.08.2020 року.

Крім того, відповідно до пункту 3 частини 11 статті 25 Закону № 2464 за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

На підставі зазначених вище норм Закону № 2464, врахувавши висновки суду, а також не нарахування платником податку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2018 рік, податковим органом правомірно (в частині) застосовано штрафні санкції в розмірі 10% на суму недоплати єдиного внеску, що складає 600,00 грн.

Системний аналіз наведеного вище в контексті встановлених обставин справи, дає підстави вважати, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) в частині нарахування позивачеві єдиного соціального внеску в сумі 6600,48 грн, в тому числі 600,00 грн штрафних санкцій за своєчасно не нарахованого єдиного внеску є правомірною.

6. Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене, суд дійшов до висновку, що позивачем в частині спірних правовідносин допущено порушення вимог Закону № 2464, відтак наявні підстави для скасування оскаржуваної вимоги від 13.05.2019 року в частині, оскільки таке рішення не в повній мірі відповідає наведеним вище критеріям статті 2 КАС України.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

7. Підсумовуючи наведене суд зазначає, що в матеріалах справи наведено достатньо доказів, які частково спростовують позицію відповідача, відтак адміністративний позов слід задовольнити частково.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Частиною 1 статті 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 5 та 6 статті 246 КАС України у резолютивній частині рішення (окрім іншого) зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд (окрім іншого) враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

2. Звертаючись до суду (05.07.2019 року) позивачем сплачено судовий збір, як за майнову вимогу в сумі 802,80 грн згідно платіжного доручення № 1748. При цьому слід зазначити, що відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір", в редакції станом на дату подання адміністративного позову, останній мав б сплатити судовий збір в суму 768, 40 грн з розрахунку 1% х 42765,15 (сума позову) але не менше 04 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" становить - 1853,00 грн. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач звертаючись до суду сплатив судовий збір у більшому розмірі ніж того вимагає стаття 4 Закону України «Про судовий збір», а тому надміру сплачений судовий збір в сумі 34,00 грн. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України (з розрахунку 802,40 грн - 768,40 грн ).

3. Згідно з частиною 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

4. Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 384,20 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань останнього.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Чернівецькій області від 13 травня 2018 року № Ф- про сплату 42765 грн. 15 коп в частині, залишивши до сплати в сумі 6600,48 грн, в тому числі - 600,00 грн штрафних санкцій.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області судові витрати - судовий збір в сумі 384,20 грн.

5. Повернути на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України надміру сплачений судовий збір у розмірі 34,00 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А,м. Чернівці, 58013, )

Суддя О.В. Боднарюк