Справа № 822/150/17
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2020-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/150/17
УХВАЛА

іменем України

04 вересня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в складі колегії: головуючого-судді Тарновецького І.І. , суддів Божук Д.А. , Гнап Д.Д. розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами судового рішення № 822/150/17 по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького апеляційного суду , Державної судової адміністрації України про стягнення одноразової вихідної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23.04.2020 звернувся до суду із заявою, про перегляд судового рішення у справі №822/150/17 за виключними обставинами в якій просить: "Скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року, залишену без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року та постановою Верховного Суду від 19 грудня 2019 року, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відповідачів про стягнення вихідної допомоги у зв`язку з виходом у відставку за виключними обставинами та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та стягнути з Хмельницького апеляційного суду 271150,00 грн. одноразової вихідної допомоги у зв`язку з виходом у відставку за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання судів на користь суддів та працівників апаратів судів", передбаченої ст.136 Закону України №2453-УІ "Про судоустрій і статус суддів" вихідної допомоги.".

В обґрунтування заяви вказує, що рішенням Конституційного Суду України №2-р(ІІ)/2020 від 15 квітня 2020 року у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України" визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), яким і було виключено положення ст. 136 Закону України "Про судоустрій та статус суддів". При вирішенні його позовних вимог суди застосовували положення Закону України Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України", яким було внесено зміни до Закону України "Про судоустрій та статус суддів" про виключення ст. 136 цього Закону, тому враховуючи приписи п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, просить заяву задовольнити.

Відповідно до ухвали від 27.04.2020, суд відкрив провадження за заявою позивача про перегляд справи за виключними обставинами та призначив судове засідання на 20.05.2010.

Хмельницький апеляційний суд надав Відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд справи за виключними обставинами. Звертає увагу на те, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.02.2017 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , і відповідно, це судове рішення не підлягало виконанню, тому, згідно з п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, відсутні підстави для перегляду судового рішення у справі №822/150/17. Судами при розгляді справи було встановлено, що Апеляційний суд Хмельницької області, відмовляючи позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України". Рішення Конституційного Суду України №2-р(ІІ)/2020 від 15 квітня 2020 року на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки правовідносини у цій справі виникли до прийняття такого рішення, воно не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не може бути підставою для скасування судових рішень у справі №822/150/17.

19.05.2020 до суду від Хмельницького апеляційного суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, в якій Хмельницький апеляційний суд просив відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв`язку із запровадженням на території України карантинних заходів.

20.05.2020 заявник подав до суду відповідь на відзив Хмельницького апеляційного суду, в якому просить наведені у відзиві доводи відповідача відхилити.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.05.20 суд задовольнив клопотання Хмельницького апеляційного суду про відкладення розгляду справи на іншу дату. Відклав розгляд даної справи.

26.06.2020 Державна судова адміністрація України подала до суду відзив на заяву позивача, в якому ДСА України вказує, що в спірному випадку постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.02.2017 у справі № 822/150/17, яку просить переглянути заявник у зв`язку з виключними обставинами, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , тому відповідно, це судове рішення не підлягало виконанню, а відтак відсутні підстави, визначені п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, для перегляду у зв`язку з виключними обставинами.

13.07.2020 заявник подав до суду відповідь на відзив ДСА України, в якому просить наведені у відзиві доводи відповідача відхилити.

Сторони в судове засідання призначене на 10 год. 30 хв. 04.09.2020 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомленні судом належним чином.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

Згідно з постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.02.2017 у справі №822/150/17, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , в якому просив визнати протиправною відмову Апеляційного суду Хмельницької області у виплаті одноразової вихідної допомоги у зв`язку з виходом у відставку, передбаченої ст.136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI від 07.07.2010 року (далі Закон № 2453-VI); стягнути з Апеляційного суду Хмельницької області 271150,00 грн. одноразової вихідної допомоги у зв`язку з виходом у відставку; зобов`язати Державну судову адміністрацію України виділити Апеляційному суду Хмельницької області кошти, належні до виплати одноразової вихідної допомоги у зв`язку з виходом у відставку.

ОСОБА_1 оскаржував постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.02.2017 у справі №822/150/17, однак ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017 апеляційну скаргу, і постановою Верховного Суду від 19.12.2019 касаційну скаргу, залишено без задоволення.

Отже, судовими рішеннями встановлено відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , не має порушень його прав та закону, і рішення у справі №822/150/17 набрало законної сили.

Згідно з резолютивною частиною Рішення Конституційного Суду України від 15.04.2020, № 2-р(II)/2020 "У справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", вирішено:

1. Визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року N 1166-VII.

2. Положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року N 1166-VII, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

3. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Частиною другою статті 152 Конституції України передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Частиною першою статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" визначено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У частині 1 ст. 361 КАС України вказано, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Частиною 6 ст. 361 КАС України передбачено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Отже, згідно з п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення суду ще не виконане.

Колегія суддів враховує європейську правову традицію і звертає увагу на доповідь № 512/2009 CDLAD(2011)003rev «Верховенство права», схвалену Венеційською Комісією на 86- му пленарному засіданні (Венеція, 25- 26 березня 2011 року). У ній Європейська комісія «За демократію через право» (Венеційська Комісія») зазначила, що остаточні рішення судів національної системи не повинні бути предметом оскарження. Юридична визначеність також вимагає, щоб остаточні рішення судів були виконані. Системи, де існує можливість скасовувати остаточні рішення, не базуючись при цьому на безспірних підставах публічного інтересу, та які допускають невизначеність у часі, несумісні з принципом юридичної визначеності (п. 46).

Виключні обставини, зокрема такі, як неконституційність закону, застосованого під час вирішення справи, є, на думку колегії суддів, саме тими безспірними підставами, які повністю узгоджуються з публічним інтересом.

Правова природа виключних обставин, про які йдеться у ч. 5 ст. 361 КАС України, виявляється вже у самій їх назві. Їх виключність свідчить про те, що вони є винятком з принципу юридичної визначеності. Виникнення цих обставин з достатнім ступенем переконливості ставить під сумнів законність судового рішення, що не узгоджується ні з публічним інтересом, який уособлює держава, ні з приватним інтересом сторін, і є підставою для його перегляду за заявою зацікавленої особи.

Отже, перегляд справи за виключними обставинами, передбаченими ч. 5 ст. 361 КАС України, не суперечить принципу юридичної визначеності (res judicata) та узгоджується з практикою ЄСПЛ.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.02.2017, що є предметом перегляду за виключними обставинами, не може вважатись невиконаним в контексті приписів п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, оскільки рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання, так як судом відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Таке тлумачення призводить до того, що особа, якій у задоволенні позову відмовлено (позивач), фактично позбавляється права на перегляд рішення з підстав визнання неконституційним закону, застосованого в її справі. Це стосується навіть позивача, який пройшов усі інстанції в судах загальної юрисдикції, звернуся з конституційної скаргою до Конституційного Суду України і домігся визнання закону неконституційним - за такого підходу він не може розраховувати на перегляд рішення. Інститут перегляду справи за виключних обставин фактично перестає діяти і втрачає практичне значення.

Аналогічна правова позиція сформована в постановах Верховного Суду від 03.06.2019 у справі №818/1131/17 та від 17.12.2019 у справі №808/2492/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

При цьому, у рішенні від 09.02.1999 року № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України зазначив, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За таких обставин, Рішення Конституційного Суду України від 15.04.2020 № 2-р(II)/2020 на спірні правовідносини не впливає, оскільки правовідносини у даній справі виникли до прийняття такого рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.11.2018 року в справі №755/4893/18 (755/18431/15-а) щодо перегляду судового рішення за виключними обставинами на підставі пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України.

Суд зазначає, що в ухвалі Верховного Суду про передачу справи на розгляд об`єднаної палати від 14.05.2010 у справі №808/1628/18 у п. 34 констатовано, що: "існує різна практика Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду щодо застосування пункту першого частини п`ятої статті 361 КАС України", в зв`язку з чим Верховним Судом вирішено справу №808/1628/18 передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що ставить за мету формування єдиної правозастосовчої практики.

З урахуванням викладеного, різних висновків Верховного Суду щодо застосування норм права викладених в його постановах, яким буде надана оцінка об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №808/1628/18, суд вважає за потрібне зупинити розгляд цієї справи, відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 236 КАС України.

Керуючись п. 5 ч. 2 статті 236, статтями 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження в справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення по адміністративній справі № 822/150/17 за виключними обставинами, до набрання законної сили судовим рішенням Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі №808/1628/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя Судді І.І. Тарновецький Д.А. Божук Д.Д. Гнап