Справа № 580/2608/20
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року справа № 580/2608/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в судове засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) від 06.07.2020 року про закінчення виконавчого провадження, відкритого 18.05.2020 року за виконавчим листом №580/3433/19, виданим Черкаським окружним адміністративним судом;

- стягнути з відповідача суму в розмірі 2102 грн., моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень в наслідок прийняття протиправної постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №62071676.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено здійснити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в судове засідання.

Зобов`язано відповідача протягом двох днів з дня отримання копії даної ухвали надати Черкаському окружному адміністративному суду належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №62071676.

На виконання вимог ухвали суду відповідач у визначений судом строк не надав витребувані судом матеріали, хоча копію ухвали від 20.07.2020 отримав 24.07.2020.

Ухвалою суду від 07.08.2020 повторно зобов`язано відповідача протягом двох днів з дня отримання копії даної ухвали надати Черкаському окружному адміністративному суду належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №62071676.

14.08.2020 відповідачем надано суду засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №62071676.

Ухвалою суду від 02.09.2020 допущено заміну первісного відповідача - відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на належного відповідача - управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що на сьогоднішній день відсутнє рішення боржника - Білозірської сільської ради за виконавчим листом 580/3433/19, тобто рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 15,0 га кадастровий номер :01:004:0517 та передачу земельної ділянки ОСОБА_2 в оренду терміном на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області.

У мотивувальній частині оскаржуваної постанови підставою до її винесення державним виконавцем стало встановлення державним виконавцем фактичне повне виконання боржником судового рішення, проте в самій оскаржуваній постанові не зазначено яким рішенням боржника виконано рішення суду та чи відповідає прийняте рішення боржника резолютивній частині постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року на підставі якої виданий виконавчий лист.

На думку позивача, державний виконавець не перевіривши обставин повного виконання рішення суду, як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень, формально підійшов до виконання вказаного вище судового рішення, що й призвело до винесення незаконної постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №62071676.

Відзив, у встановлений судом строк, відповідачем до суду не подано, тому справу розглянуто за наявними матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

18 травня 2020 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Вельган О.В. відкрито виконавче провадження ВП №62071676 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Черкаським окружним адміністративним судом 29.04.2020, яким зобов`язано Білозірську сільську раду прийняти рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 15,0 га кадастровий номер :01:004:0517 та передати земельну ділянку ОСОБА_1 в оренду терміном на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області.

Листом №1082/01-17 від 09.06.2020 Білозірська сільська рада повідомила відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про виконання судового рішення, направивши копії рішень №101-50/VII від 24.02.2020 та №101-51/VII від 24.02.2020.

06.07.2020 постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Вельган О.В. закінчено виконавче провадження ВП №62071676 згідно ч. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із повним фактичним виконанням рішення.

Вважаючи прийняту державним виконавцем постанову про закінчення виконавчого провадження протиправною, з підстав наведених у позові, позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини та умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, зі змінами та доповненнями, далі - Закон №1404-VIII), а також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5 (далі - Інструкція №512/5), що визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ст. 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону №1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ч.1 ст.5 Закону № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Положеннями ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

При цьому, приписами ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 63 Закону № 1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 Закону №1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З наведених законодавчих норм слідує висновок, що державний виконавець повинен вживати передбачених законом заходів для примусового виконання рішення у спосіб, який передбачений виконавчим документом.

Як встановлено судом, постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі №580/3433/19 визнано незаконним та скасовано рішення Білозірської сільської ради від 25 вересня 2019 року № 94-55/VII «Про затвердження технічної документації із землеустрою та передачі земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 », яким відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 15,0 га та з передачею нерозподілених (невитребуваних) земельних (паїв) в оренду терміном на 10 років кадастровий номер :01:004:0517 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (до моменту отримання власниками державних актів на право власності на цю земельну ділянку) гр. ОСОБА_1 в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області.

У вказаній частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року не оскаржувалось та набрало законної сили 26.02.2020.

Крім того, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року справі №580/3433/19, скасовано рішення суду від 26.12.2019 в частині відмови в задоволенні позовних вимог та зобов`язано Білозірську сільську раду прийняти рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 15,0 га кадастровий номер :01:004:0517 та передати земельну ділянку ОСОБА_1 в оренду терміном на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області.

Надаючи оцінку діям відповідача в контексті виконання боржником рішення суду у справі №580/3433/19, суд зазначає, що відповідачем не виконано вказане рішення.

Суд звертає увагу, що судове рішення передбачає саме зобов`язання Білозірську сільську раду прийняти рішення про затвердження технічної документації із землеустрою та передати земельну ділянку ОСОБА_1 в оренду терміном на 10 років.

Натомість до прийняття постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року справі №580/3433/19, Білозірською сільською радою прийнято рішення від 24 лютого 2020 року №101-51/VII, яким відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 15,0 га кадастровий номер :01:004:0517 з метою передачі в оренду терміном на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області.

Також, до прийняття постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року справі №580/3433/19, Білозірською сільською радою прийнято рішення від 24 лютого 2020 року №101-50/VII, яким скасовано рішення сесії Білозірської сільської ради від 25 вересня 2019 року № 94-55/VII «Про затвердження технічної документації із землеустрою та передачі земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 », яким відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 15,0 га та з передачею нерозподілених (невитребуваних) земельних (паїв) в оренду терміном на 10 років кадастровий номер :01:004:0517 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Отже, станом на дату прийняття оскарженої постанови в матеріалах виконавчого провадження знаходиться не скасоване рішення Білозірської сільської ради від 24 лютого 2020 року №101-51/VII, яким відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 15,0 га кадастровий номер :01:004:0517 з метою передачі в оренду терміном на 10 років

Натомість рішення Білозірської сільської ради про затвердження технічної документації із землеустрою та передання земельної ділянки ОСОБА_1 в оренду терміном на 10 років, в наданих відповідачем матеріалах виконавчого провадження відсутнє.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що боржник - Білозірська сільська рада, не виконала судове рішення у спосіб, визначений виконавчим документом.

Вищенаведені обставини не враховані державним виконавцем та передчасно прийнято постанову від 06.07.2020 про закінчення виконавчого провадження №62071676, що є підставою для її скасування.

Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Як роз`яснено у п.п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Однак, позивачем не надано жодних доказів, які б обґрунтовували факт наявності втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, та як наслідок підтверджували наявність моральної шкоди, що в свою чергу свідчить про неналежність її підтвердження.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 12, 72-77, 242- 243, 245-246, 255, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Вельган О.В. від 06.07.2020 про закінчення виконавчого провадження ВП №62071676.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» та п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя В.В. Гаращенко