Справа № 443/421/19
Суддя: Сливка С. І.
Дата ухвалення: 2020-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №443/421/19
Провадження №2-а/443/39/20
РІШЕННЯ

іменем України

03 вересня 2020 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Сливки С.І.,

за участю секретаря Кушнір М.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ходорівської міської ради про скасування постанови,

встановив:

позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ХМР №41-03-19 від 05.03.2019 року адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ходорівської міської ради, згідно якої її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у відповідності до ч.ч.4,5 ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», вимога пред`явлення документів, які підтверджують вік покупця, поширюється лише на тих осіб, відносно яких у продавця виник сумнів щодо їх віку. Закон не вимагає постійного обов`язкового витребування продавцем у покупця при продажу йому алкогольних напоїв документів, що засвідчують його особу для встановлення віку. Оскільки через зовнішній вигляд особи, якій вона продала вино, не викликав у неї сумніву щодо її віку, тому документу, який посвідчує її вік, вона не вимагала. Окрім того, вважає, що в оскаржуваній постанові не зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, а докази щодо її вини не є достатніми та беззаперечними, зокрема не додано документу, який посвідчує вік ОСОБА_2 .

Ухвалою від 20.03.2019 року відкрито провадження у справі.

Розпорядженням керівника апарату Жидачівського районного суду Львівської області від 20.08.2020 року призначено повторний автоматичний авторозподіл справи.

Протоколом повторного автоматичного розподілу справи визначено ОСОБА_3 головуючим суддею у справі.

Ухвалою від 25.08.2020 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду.

01.09.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач повністю заперечує позовні вимоги та просить відмовити в задоволенні позову. У відзиві зазначає, що згідно пояснень ОСОБА_1 від 14.02.2019р., остання визнала свої дії щодо продажу неповнолітній особі алкогольних напоїв. Крім того, доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення ОСОБА_1 , пояснення ОСОБА_2 , пояснення ОСОБА_4 , копія паспорта ОСОБА_2 , фіскальний чек від 14.02.2019р. Також, оскаржувана постанова відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з мотивів викладених у позові.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, згідно відзиву просить розглядати справу у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши надані суду докази, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносин.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії XМР №41-03-19 від 05 березня 2019 року /а.с.34/, ОСОБА_1 , будучи продавцем магазину в с.Загірочка Жидачівського району Львівської області, здійснила продаж вина марки «Коблево мускат» неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до ч.2 ст.283 КУпАП, постанова має містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У цьому процесуальному документі необхідно обґрунтовувати і мотивувати юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обгрунтованість постанови по справі пов`язана з повним, всебічним і об`єктивним дослідженням обставин справи, привальним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справ.

Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підстави доказів, отриманих у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Як видно з оскаржуваної постанови, така винесена на підставі розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення ГП 046604 від 14.02.2019р, пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ГП 046604 від 14.02.2019р. /а.с.15/, 14.02.2019 року близько 12.15.год. ОСОБА_1 , будучи продавцем магазину с.Загірочка Жидачівського району, здійснила продаж вина марки «Коблево мускат», вартістю 75 грн., ємністю 0,75л., неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, як видно з наданих копій матеріалів справи про адміністративне правопорушення, у таких міститься копія паспорта ОСОБА_2 , згідної якої остання народилась 14.01.2002 року /а.с.47/, а також фіскальний чек від 14.02.2019р. про продаж вина /а.с.48/.

У вказаних матеріалах справи про адміністративне правопорушення також містяться: письмові пояснення ОСОБА_1 , згідно яких остання визнала факт продажу вина марки «Коблево мускат» ОСОБА_2 /а.с.49/; письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , згідно яких останні вказала на те, що ОСОБА_1 продала ОСОБА_2 вино марки «Коблево мускат» та не просила пред`явити документ, який посвідчує особу останньої /а.с.50,51/.

З копії наказу №6 від 14.02.2018р. ФОП ОСОБА_5 про прийняття на роботу ОСОБА_1 /а.с.52/ видно, що ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду продавця магазину с.Загірочко та остання ознайомлена з правилами торгівлі тютюновими та алкогольними виробами. Несе повну відповідальність за порушення цих правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів,зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною ч. 2 ст. 156 КУпАП передбачено відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Згідно приписів ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів, зокрема особами, які не досягли 18 років.

Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов`язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.

Вказаний обов`язок продавця передбачений також і п. 10 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 р. № 854, чинної на момент вчинення адміністративного правопорушення та розгляду справи про адміністративне правопорушення, де зазначено, що в разі виникнення сумніву щодо віку покупця (досягнення 18 років) продаж алкогольних напоїв здійснюється за умови пред`явлення документа, що засвідчує його вік.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП полягає у порушенні працівником підприємства (організації) торгівлі правил торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями, зокрема, продаж такого особі, яка не досягла 18 років.

Суб`єктом зазначеного правопорушення є працівник підприємства (організації) торгівлі.

Формулювання зазначеного складу адміністративного правопорушення свідчить про те, що визначальним є факт продажу працівником торгівлі алкогольного напою особі, яка не досягла 18 років.

У відповідності до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За нормами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем у відзиві на позов повністю спростовані доводи позивача.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що відповідачем правомірно та обгрунтовано винесено оскаржувану постанову, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, така відповідає вимогам ст.283 КУпАП, а тому у задоволенні позову слід відмовити та залишити без змін рішення суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ходорівської міської ради серії ХМР №41-03-19 від 05 березня 2019 року - без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.І. Сливка