Справа № 200/7006/20-а
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2020 р. Справа№200/7006/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Циганенка А.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2020 року шляхом надіслання поштою позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, у якому просив:

- скасувати рішення відповідача від 15 червня 2020 року №2852 про відмову у призначенні пенсії за віком на підставі заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати відповідача зарахувати стаж роботи в колгоспі ім. Леніна з 01 вересня 1983 року по 13 березня 2000 року що надає право на отримання пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно при вирішенні питання про призначення пенсії не зараховано стаж роботи в колгоспі ім. Леніна з 01 вересня 1983 року по 13 березня 2000 року.

28 серпня 2018 року від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, у якому він просить відмовити у задоволенні позову, посилається на відсутність необхідного стажу у позивача для призначення пенсії. Зазначає, що період роботи з 01 вересня 1983 року по 13 березня 2000 року неможливо зарахувати до страхового стажу через те, що позивачем не надано довідку про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані трудодні. Крім того, позивачем не надано довідки про перейменування підприємства з колгоспу ім. Леніна та КСП ім. Леніна.

03 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами спрощеного позовного провадження.

04 серпня 2020 року від відповідача витребувані докази.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з паспорта громадянина України НОМЕР_1 (а.с. 5-7).

У трудовій книжці позивача № НОМЕР_2 (а.с.14-15) за спірний період містяться наступні відомості, щодо роботи:

- 01 вересня 1983 року позивача прийнято до колгоспу та направлено на посаду бухгалтера (рішення правління колгоспу від 12 вересня 1983 року, протокол №10);

- 13 березня 2000 року позивача звільнено за переводом на інше підприємство (рішення від 01 березня 2000 року).

10 червня 2020 року позивачем до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області подана заява № 2852 про призначення пенсії за віком.

15 червня 2020 року Волноваським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області було прийнято рішення № 2852 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з тим, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 23 років 1 місяць 28 днів, що не відповідає умовам статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До страхового стажу не зарахований період роботи з 01 вересня 1983 року по 13 березня 2000 року через те, що позивачем не надано довідку про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані трудодні, а також не надано довідки про перейменування підприємства з колгоспу ім. Леніна та КСП ім. Леніна.

За таких обставин, Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Донецькій області дійшло висновку про відмову в призначенні пенсії, так як на момент звернення позивач не мав необхідного страхового стажу.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо не включення в страховий стаж для призначення пільгової пенсії періодів роботи, які мали місце до впровадження системи персоніфікованого обліку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закону №1058-ІV).

Закон №1788-ХІІ був ведений в дію з 01 січня 1992 року - в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01 квітня 1992 року - в повному обсязі.

01 січня 2004 року набув чинності Закон №1058-ІV.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Система персоніфікованого обліку була введена в дію 01 січня 2004 року на виконання Указу Президента України від 04 травня 1998 року № 401 «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування» згідно постанов Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2002 року №1854 та від 12 березня 2003 року №303.

Відповідно до статті 12 Закону №1788-ХІІ право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Судом встановлено, що при обчисленні страхового стажу відповідач не врахував періоди роботи позивача, які мали місце до впровадження системи персоніфікованого обліку (01 січня 2004 року).

При обчисленні страхового стажу позивача, до складу якого входять періоди роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку, відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-V, а саме трудовою книжкою та положеннями Закону №1788-ХІІ.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У спірному рішенні відповідачем зазначено про неможливість зарахування до стажу періоду роботи з 01 вересня 1983 року по 13 березня 2000 року через те, що позивачем не надано довідку про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані трудодні.

При цьому у трудовій книжці позивача міститься інформація про трудову участь в громадському господарстві, з якої вбачається, що з 1983 по 2000 роки позивач виконувала мінімум трудової участі в громадському господарстві.

Таким чином, суд вважає, що вказаний період роботи має бути зарахований до страхового стажу ОСОБА_1 .

Враховуючи встановлене судом безпідставне не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи, а відповідно і порушення законодавства при винесенні спірного рішення відповідача, суд вважає, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Що стосується документів позивача, які засвідчені печатками Донецької народної республіки, суд не приймає зазначені докази на підставі частини 3 статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», у якій зазначено, що діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, враховуючи, що позивачем подані архівні довідки, які видані Адміністрацією Тельманівського району Донецької народної республіки на тимчасово окупованій території, вони не можуть бути прийняті судом, оскільки є недійсними і не створюють правових наслідків.

Пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти (вчинити) певні дії, і це прямо вбачається з пункту 4 частини 1 статті 5 та пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ефективним засобом правового захисту у даній справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення йому пенсії за віком від 10 червня 2020 року із зарахуванням до стажу роботи періоду роботи в колгоспі ім. Леніна з 01 вересня 1983 року по 13 березня 2000 року.

Судовий збір, сплачений позивачем, підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-76, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (місцезнаходження: 85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Обручева, буд. 17; ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 15 червня 2020 року №2852 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 червня 2020 року із зарахуванням до стажу роботи періоду роботи в колгоспі ім. Леніна з 01 вересня 1983 року по 13 березня 2000 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області.

Повне рішення складено 02 вересня 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Донецького окружного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя А.І. Циганенко