Справа № 520/7761/2020
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2020-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без розгляду

03 вересня 2020 р. Справа №520/7761/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Котеньов О.Г., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (а/с 115,м. Бориспіль -1, Київська область, 08301, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства обслуговування повітряного руху України щодо невиплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення (середнього заробітку) за час затримки належних сум при звільненні по день фактичного розрахунку;

- зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення (середній заробіток) за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в сумі 397394 грн 72 коп (триста дев`яносто сім тисяч триста дев`яносто чотири гривні сімдесят дві копійки.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Через канцелярію Харківського окружного адміністративного суду 23.07.2020 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає про наявність підстав для залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії у зв`язку із пропущенням строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - п`ять днів з моменту отримання копії ухвали.

Позивачем 11.08.2020 через канцелярію суду подано заяву про поновлення строку на звернення до адміністративного суду з посиланням на приписи ст.233 КЗпП України та ту обставину, що про порушення свої прав він дізнався з листа відповідача від 09.04.2020.

Як вже встановлено судом, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2012 по справі №2а-11522/12/2070 зобов`язано Державне підприємство обслуговування повітряного руху України здійснити нарахування та здійснити виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у розмірі 90821,25 грн.

Відповідачем 22.10.2014 перераховано ОСОБА_1 платіжним дорученням №6766 суму боргу у розмірі 90821,25 грн, що підтверджується постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 25.11.2014 р. ВП №45097472.

Позивач 19.03.2020 звернувся до відповідача з заявою про виплату середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, проте, листом №1-23.2/2979/20 від 09.04.2020 Державне підприємство обслуговування повітряного руху України повідомило позивача про відсутність підстав для виплати середнього заробітку.

Не погоджуючись з вказаною бездіяльністю позивач 19.05.2020 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено загальне правило, відповідно до якого для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, згідно із ч.ч.3 та 5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як слідує із матеріалів позову, позовні вимоги позивача стосуються своєчасності виплати відповідачем розрахунку при звільненні, тобто позивач звернувся з позовом про захист трудових прав.

Відповідно до правової позиції, наведеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП і статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Суд зазначає, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. В разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Відповідно до частини першої статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

За змістом частини другої статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Суд зазначає, що предметом даного адміністративного спору є стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, що не входить до структури заробітної плати, а тому посилання позивача на приписи ч.2 ст.233 КЗпП України є необґрунтованими.

У Рішенні від 22 лютого 2012 року у справі № 4-рп/2012 Конституційний Суд України роз`яснив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117,237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Тобто, чинним законодавством встановлено тримісячний строк звернення до суду з позовом про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Як свідчать матеріали справи, остаточний розрахунок із позивачем було проведено 22.10.2014, що підтверджується постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 25.11.2014 р. ВП №45097472. Ці обставини також не заперечувались та були зазначені позивачем у позові.

Таким чином, датою, з якої позивач дізнався про порушення своїх прав, є дата отримання ним нарахованих сум, тобто, 22.10.2014. Суд зазначає, що посилання позивача на те, що про порушення своїх прав він дізнався з листа відповідача від 09.04.2020, є необґрунтованим, оскільки закон пов`язує відлік строків для звернення до суду з моменту, коли роботодавець фактично розрахувався з позивачем, та не містить посилань на те, що відлік строку слід розпочинати з дня, коли позивачу стало відомо про небажання роботодавця здійснити дії щодо виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Отже, позивач, звернувшись 17.06.2020 до Харківського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, пропустив встановлений законом строк з дати фактичного розрахунку з ним відповідачем та отримання цих сум.

Зважаючи на обставини цієї справи у співвідношенні з правовим регулюванням спірних відносин, суд приходить до висновку про необхідність залишення позову без розгляду, а також зауважує на ненаведенні позивачем обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, обставин, які б зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду у цій категорії спорів.

Суд зауважує, що що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Частиною 6 ст.161 КАС України регламентовано, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги заявлені позивачем із пропуском строку звернення до суду, підстави, вказані позивачем у заяві від 11.08.2020, не можуть бути визнані судом поважними, а тому позовну заяву слід залишити без розгляду.

Згідно з п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.240 КАС України про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 9, 122, 123, 171, 180, 183, 229, 238, 240, 243, 247, 248, 256, 295, 297 КАС України, суд, - УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (а/с 115,м. Бориспіль -1, Київська область, 08301, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії- залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу у повному обсязі виготовлено 03 вересня 2020 року.

Суддя О.Г. Котеньов