Справа № 440/4687/20
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

02 вересня 2020 рокум. ПолтаваСправа № 440/4687/20

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Ясиновський І.Г., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування листа-відмови, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області , у якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у ненаданні адміністративної послуги по заяві (про надання дозволу на розробку проекту землеустрою) ОСОБА_1 від 23.05.2020 відповідно до пункту 5 статті 10 ЗУ "Про адміністративні послуги" в строк передбачений Земельним кодексом;

- визнати протиправним та скасувати лист-відмову Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 30.06.2020 № 232/0/26-20;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Потоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області;

- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області моральну шкоду в розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

У ході з`ясування питання, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, судом встановлено наступне.

Частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Усупереч наведеним нормам, позивачем до позовної заяви не було додано документу про сплату судового збору.

Натомість, ОСОБА_1 заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Вирішуючи клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З урахуванням викладеного, особа, яка заявляє відповідне клопотання, зокрема, клопотання про звільнення від сплати судового збору повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством України порядку і розмірі.

Водночас, ОСОБА_1 у заяві про звільнення від сплати судового збору зазначає, що звільнена від сплати судового збору з посиланням на пункт 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI), відповідно до якого, судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

В свою чергу з заявленого позову вбачається, що предмет розгляду у даній справі визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, визнання протиправним та скасування листа-відмова та зобов`язання вказаного відповідача вчинити дії.

Проте, до адміністративного позову не додано судового рішення, яким станом на дату подання позовної заяви було б визнано такі дії протиправними, визнано протиправним та скасовано лист-відмову і на підставі чого позивачем заявлялася б вимога про відшкодування шкоди, завданої такими діями.

Крім цього, наведене законодавче положення поширюється лише на вимогу, яка визначена пунктом 6 частини першої статті 5 КАС України (стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю), тоді як подана ОСОБА_1 у даній справі позовна заява містить й інші позовні вимоги, застережень щодо відсутності обов`язку справляння судового збору з якої Закон № 3674-VI не містить.

Відтак, застосування пункту 13 частини другої статті 3 Закону № 3674-VI у даному випадку є недоречним.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону № 3674-VI, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що по суті основним предметом позовних вимог, що складає суть спірного питання, є вимога про визнання протиправними дій відповідача, а також визнання протиправним і скасування листа та зобов`язання вчинити певні дії, і ці вимоги є пов`язаними.

Вимога ж про стягнення грошових коштів за моральну шкоду у розмірі однієї мінімальної заробітної плати є майновою та заявлена в одному провадженні з вимогами про вирішення публічно правового спору немайнового характеру.

Так, згідно частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою, а тому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Тобто, вимога про відшкодування моральної шкоди, що визначена у грошовому вимірі та що складає ціну матеріальних вимог, є майновою вимогою, а тому, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалах від 30 липня 2020 року у справі № 9901/194/20, від 6 березня 2020 року у справі №9901/64/20, від 23 грудня 2019 року у справі №400/100/19 від 08 листопада 2019 року у справі № 400/100/19 (К/9901/29662/19) та постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц (61-2367св18).

Суд звертає увагу на ті обставини, що сплата судового збору при поданні позовної заяви є законодавчо встановленим обов`язком та не може розцінюватися, як обмеження доступу до правосуддя. При цьому, як положеннями КАС України, так і Законом № 3674-VI передбачений та визначений порядок та механізм не тільки повернення судового збору за певних обставин (статті 7 цього Закону), а також розподілу судових витрат (статті 139 КАС України). Так, при задоволенні позовних вимог позивача понесені ними судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають відшкодуванню та стягненню таких коштів з суб`єкта владних повноважень.

Частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

З позовною заявою ОСОБА_1 звернулася до суду у серпня 2020 року та заявила три позовні вимоги немайнового характеру, третя з яких є похідною від перших двох, та вимогу майнового характеру.

Відповідно до абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2020 року установлено в розмірі 2102 гривня.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання фізичною особою до адміністративного суду позову немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання фізичною особою до адміністративного суду позову майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, позивачу за подання цієї позовної заяви належало сплатити судовий збір у розмірі 2522,40 грн (840,80 грн за вимогу майнового характеру + (840,80 грн*2 за вимоги немайнового характеру)).

В той же час, ОСОБА_1 до позову не було подано документів в підтвердження майнового стану в якості обґрунтування підстав для звільнення від сплати судового збору або про відстрочення судового збору.

Таким чином, позовну заяву подано без додержання вимог статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно частини 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відтак позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 132, 133, 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування листа-відмови, зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Встановити позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду документа про сплату судового збору в розмірі 2522,40 грн (отримувач: УК у м. Полтаві/м. Полтава/22030101, , Банк: Казначейство України (ЕАП), рахунок: UA6084011, призначення платежу: Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Полтавський окружний адміністративний суд) або документів на підтвердження підстави звільнення заявника від сплати судового збору відповідно до закону.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.Г. Ясиновський