Справа № 120/677/20-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2020-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 серпня 2020 р. Справа № 120/677/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян Марини Бондівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Бабія М.С.

представника позивача: Герасимчука О.О.

представника відповідача: Малишенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікітан" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Вікітан" з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Вінницькій області № 142 від 13.01.2020 року "Про проведення фактичної перевірки ТОВ "Вікітан" ().

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що спірний наказ є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки він прийнятий всупереч вимог чинного законодавства України, з порушенням процедури та порядку його прийняття. Зокрема, позивач зазначає, що у спірному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні підстави призначення перевірки, окрім звичайного посилання на норми, що регулюють питання призначення перевірки. Також, у спірному наказі відсутня інформація про можливі порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

Відтак, на думку позивача, оскаржуваний наказ винесений з порушенням вимог чинного законодавства, а саме за відсутності належним чином вказаних та обґрунтованих підстав для проведення фактичної перевірки позивача.

Ухвалою суду від 24.02.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

10.03.2020 року на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача заперечує проти позову та зазначає, що перевірка проведена на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2. статті 80 ПК України, а саме, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами- лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

В результаті проведеного доперевірочного аналізу згідно баз даних Реєстру платників акцизного податку з реалізації пального та спирту етилового, Єдиного реєстру акцизних накладних, Єдиного реєстру податкових накладних та АІС "Податковий блок"/"Аналітична система"/"Чеки РРО" встановлено порушення вимог Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального". Так як до функціональних обов`язків підрозділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів належить здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю пальним та його зберігання, 165.01.2020 року по TOB ВІКІТАН за місцем здійснення роздрібного продажу пального та його зберігання проведено контрольно-перевірочні заходи.

З огляду на зазначене вище, відповідач зазначає, що працівники Головного управління ДПС у Вінницькій області мають право проводити фактичну перевірку незалежно від настання певних обставин, а реалізовуючи завдання, які покладені законодавством на контролюючий орган.

Відповідно до пункту 80.1. та пункту 80.2. статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Крім того, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, представник відповідача вказує, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок, можуть бути задоволені лише, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску контролерів до спірної перевірки.

Відтак, вважає наказ таким, що відповідає вимогам встановленим Податковим кодексом України, прийнятим без порушення визначеної чинним законодавством процедури призначення фактичної перевірки та за наявності передбачених підстав для її проведення.

Ухвалою суду від 23.03.2020 року підготовче судове засідання відкладено на 07.04.2020 року.

30.03.2020 року надійшла відповідь на відзив товариства, відповідно якого вважає відзив неправомірними та належним чином не обґрунтованими, оскільки матеріали перевірки та матеріали справи не містять належних доказів щодо підтвердження проведення перевірки ТОВ "Вікітан". Працівник товариства, який фактично проводить розрахункові операції ОСОБА_1 заперечує факт проведення контролюючим органом перевірки. Таким чином, вважає, що наявність акта перевірки не може бути беззаперечним доказом проведення такої перевірки, тому позивач не втрачає свого права на оскарження в судовому порядку спірного наказу та ставити під сумнів законність її проведення.

Ухвалою суду від 07.04.2020 року підготовче засідання відкладено на іншу дату, у зв`язку із запровадженням у державі комплексів обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

15.06.2020 року на адресу суду представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, вважає доводи наведені позивачем у відповіді на відзив безпідставними. Також звернув увагу, що посадовими особами Головного управління, під час ознайомлення працівника товариства з направленням на перевірку від 16.01.2020 року № 73 та № 74, було пред`явлено службові посвідчення посадових осіб та копію наказу на перевірку. Ознайомившись з направленнями на перевірку оператор АГЗП ОСОБА_1 відмовився від підпису у направленнях на перевірку, про що посадовими особами Головного управління ДПС у Вінницькій області було складено акт відмови від підпису у направленні на перевірку за № 33/30641728 від 17.01.2020 року. У відповідності до вимог статті 86.5 ПК України, ОСОБА_1 також відмовився від підпису матеріалів акта фактичної перевірки, про що також було складено акт відмови від підписання матеріалів перевірки № 34/30641728 від 17.01.2020 року.

Ухвалою суду від 16.06.2020 року, враховуючи послаблення карантинних заходів, встановлених постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 року, призначено підготовче засідання на 03.08.2020 року.

Ухвалою суду від 03.08.2020 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, клопотання представника позивача про виклик та допит в якості свідка ОСОБА_1 - задоволено.

Ухвалою суду від 03.08.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.08.2020 року.

25.08.2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив.

Належним чином викликаний свідок ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

13.01.2020 заступником начальника Головного управління ДПС у Вінницькій області, на підставі статей 20, 61, 62, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.5. пункту 80.2 статті 80 та пункту 82.3 статті 82 ПК України, прийнято наказ № 142 "Про проведення фактичної перевірки ТОВ "Вікітан". Вказано фактичну перевірку провести за адресою: АДРЕСА_1 , АГЗС, з 16 січня 2020 року, терміном 10 діб, за період з 01.07.2019 року.

На підставі зазначеного наказу виписано направлення на перевірку від 16.01.2020 №73 та №74 начальнику відділу Головного управління ДПС у Вінницькій області ОСОБА_2 та заступнику начальника відділу Головного управління ДПС у Вінницькій області ОСОБА_3 .

Як встановлено із поданих відповідачем письмових доказів, 16.01.2020 року під час пред`явлення службових посвідчень, направлень на перевірку та вручення копії наказу про проведення фактичної перевірки оператору АГЗС ТОВ «Вікітан» ОСОБА_1 останній відмовився від підпису у направленні на перевірку (а.с. 34). Внаслідок чого працівниками податкового органу складено акт відмови від підпису у направленні на перевірку від 17.01.2020 року № 33/30641728 (а.с.41).

В подальшому, 16.01.2020 посадовими особами Головного управління ДПС у Вінницькій області в період часу з 10:55 до 12:30 проведено фактичну перевірку.

За результатами перевірки складено Акт від 17.01.2020 року № 7/32/30641728, яким задокументовано, що ТОВ «Вікітан» у період з 01.07.2019 по 05.07.2019 здійснило реалізацію газу скрапленого на загальну суму 4017,62 гривень без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, що кваліфіковано як порушення вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Від підписання акта перевірки та отримання його примірника оператор АГЗС Мельник Д.І. відмовився, про що зазначено в акті перевірки та складено акт відмови від підписання матеріалів фактичної перевірки від 217.01.2020 року № 34/30641728 (а.с. 35). Примірник акта фактичної перевірки 17.01.2020 року був направлений відповідачем на адресу позивача засобами поштового зв`язку та отриманий останнім 21.01.2020 (а.с. 33).

Наслідком проведеної фактичної перевірки стало прийняття відповідачем 06.02.2020 року податкового повідомлення-рішення № форми «С», яким до ТОВ «Вікітан» застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 250000,00 гривень (а.с. 36).

Зазначене податкове повідомлення рішення направлено відповідачем на адресу позивача засобами поштового зв`язку та отримано Товариством 10.02.2020 року (а.с. 38).

Позивач, вважаючи прийнятий відповідачем наказ від 13..01.2020 № 142 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Вікітан» протиправним з метою його скасування, звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу про призначення перевірки, суд керується та виходить з наступного.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право, зокрема проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до статей 75, 80 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків, зокрема, фактичні перевірки, в порядку, встановленому цим Кодексом

Згідно пункту 75.1 статті 75 ПК України, камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 статті 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Зі змісту вказаної норми видно, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною підставою для прийняття керівником контролюючого органу наказу про проведення фактичної перевірки.

Функції контролюючих органів визначені статтею 19-1 ПК України, згідно із підпунктами 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17, 19-1.1.19, 19-1.1.20 пункту 19-1.1 якої контролюючі органи виконують такі функції, зокрема: здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять роздрібну торгівлю тютюновими виробами, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких виробів; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.

Відповідно до приписів частини 1 статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Таким чином, законодавство прямо наділяє відповідача на проведення фактичних перевірок з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що останній видано саме на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, з метою здійснення контролю за дотриманням платниками податків законодавства в частині виробництва, обліку, обігу, зберігання транспортування підакцизних товарів.

Разом із тим, відповідно статті 81 ПК України, в наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Як вбачається з доданого до матеріалів справи спірного наказу від 13.01.2020 року № 142 підставою для проведення фактичної перевірки вказано підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено нормою пунктом 1 частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відтак, прийнявши наказ від 13.01.2020 року № 397 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Вікітан» та зазначивши у ньому нормативні підстави, відповідач діяв у спосіб, що визначений нормами Податкового кодексу України.

При цьому, суд зазначає, що зазначення в наказі будь-яких додаткових відомостей (фактичних обставин, що стали передумовою для призначення перевірки за цією підставою) законодавством не вимагається.

Щодо аргументів позивача про відсутність передбачених нормами підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України підстав для проведення фактичної перевірки, то суд оцінюючи їх керується такими мотивами.

Відповідач у справі аргументував власну позицію із посиланням на висновки Верховного Суду суть яких зведено до того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, а допускаючи посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, платник втрачає в подальшому право на оскарження наказу про її проведення.

Суд погоджується із аргументами сторін щодо обов`язку врахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду, адже така необхідність ґрунтується на нормах закону.

Так, згідно чаастиною 1 статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Одним із способів практичного втілення вказаної Конституційної норми є забезпечення ефективного судового захисту прав, свобод та інтересів особи за допомогою становлення єдності судової практики.

Нормою частини 5 статті 242 КАС України, встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.02.2020 року (справа № 826/17123/18) відступив від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладено в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 року (справа № 804/1113/16), від 24.05.2019 року (справа № 826/16221/15), від 03.10.2019 року (справа № 820/850/16), від 16.10.2019 року (справа № 820/11291/15), від 22.11.2019 року (справа № 815/4392/15) тощо.

При цьому, у постанові від 21.02.2020 року (справа № 826/17123/18) Верховний Суд сформував новий правовий висновок, наступного змісту: «оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень.

При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства».

Відтак, аналіз обов`язкового до врахування висновку Верховного Суду дає підстави вважати, що позивач вправі посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення податкової перевірки, однак таке право платник податків може реалізувати при оскарженні в подальшому наслідків проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень, а не при оскарженні наказу про проведення перевірки. Оцінка таких підстав позову є першочерговою при розгляді справ про оскарження прийнятих за наслідками такої перевірки податкових повідомлень рішень.

Як встановлено судом при розгляді цієї справи, за наслідками проведеної на підставі оскаржуваного наказу фактичної перевірки, відповідачем 06.02.2020 року прийнято податкове повідомлення - рішення № , яким до ТОВ «Вікітан» застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 250000 гривень.

Відтак, реалізуючи гарантоване Основним Законом право на судовий захист від незаконної, на думку платника податків, податкової перевірки, позивач вправі виловити свою незгоду як із підставами призначення та проведення фактичної перевірки так і з іншими, наявними на його переконання, процедурними порушеннями, при оскарженні податкового повідомлення рішення № від 06.02.2020 року, що прийняте на підставі акту проведеної фактичної перевірки.

Крім цього, суд вважає, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу про проведення фактичної перевірки № 142 від 13.01.2020 року вже після його реалізації суперечить правовій природі наказу як різновиду індивідуальних актів. Висновок суду ґрунтується на таких мотивах.

Пунктом 19 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «…за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.»

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22.04.2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акту індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Як встановлено судом, на підставі наказу Головного управління ДПС у Вінницькій області № 142 від 13.01.2020 року, посадовими особами Головного управління ДПС у Вінницькій області 16.01.2020 року в період часу з 10:55 до 12:30 проведено фактичну перевірку. Результат перевірки оформлено Актом № 7/32/30641728 від 17.01.2020 року, на підставі якого відповідачем прийнято податкового повідомлення рішення № від 06.02.2020 року, яким до ТОВ «Вікітан» застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 250000,00 гривень.

Тому, підстав вважати, що дану перевірку не було проведено у суду немає.

Отже, враховуючи, що на підставі наказу від № 142 від 13.01.2020 року про проведення фактичної перевірки, контролюючим органом була проведена перевірка і за наслідками такої перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення, оскаржуваний наказ як індивідуальний акт вичерпав свою дію, адже є реалізованим фактом застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки. Такий висновок узгоджується із висновком Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду викладеного у постанові від 21.02.2020 року (справа № 826/17123/18).

За встановлених судом обставин справи та вище зазначених правових висновків, підстави для скасування наказу № 142 від 13.01.2020 року «Про проведення фактичної перевірки ТОВ "Вікітан" ()» відсутні.

Приписами частини 1 статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат відповідно статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вікітан" (вул. Тімірязєва, буд. 44, м. Немирів, Вінницька область, )

Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, )

Копію рішення у повному обсязі сторони можуть одержати: 03.09.2020 року.

Суддя Мультян Марина Бондівна