Справа № 807/618/16
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 807/618/16 пров. № 857/Н-80/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізка І.М.

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2017 року за виключними обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області, Берегівський районний комітет профспілки працівників державних установ про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення ненарахованої та невиплаченої заробітної плати, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Прокуратури Закарпатської області, в якому просила визнати протиправними її дії щодо процедури звільнення, ненарахування та невиплати заробітної плати за період з 02 липня 2015 року по 03 грудня 2015 року включно відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру», невиплати середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку та безпідставного стягнення профспілкових внесків за період роботи в органах Прокуратури Закарпатської області; стягнути заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 42482,05 грн. за період з 02 липня 2015 року по 03 грудня 2015 року включно відповідно до статті 81 вказаного Закону ; стягнути з Прокуратури Закарпатської області незаконно утримані профспілкові внески в сумі 1481,27 грн.; зобов`язати Прокуратуру Закарпатської області виплатити середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку; зобов`язати Прокуратуру Закарпатської області відшкодувати моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року позовну заяву задоволено частково: визнано протиправними дії Прокуратури Закарпатської області щодо не проведення розрахунку у день звільнення та щодо стягнення з ОСОБА_1 профспілкових внесків. Стягнуто з Прокуратури Закарпатської області на користь ОСОБА_1 1481,27 грн. стягнутих з неї профспілкових внесків. Зобов`язано прокуратуру Закарпатської області виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме за період з 15 грудня 2015 року по 30 грудня 2015 року. Стягнуто з Прокуратури Закарпатської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1500 грн. Присуджено на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 18,55 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Прокуратури Закарпатської області. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року в частині стягнення з Прокуратури Закарпатської області моральної шкоди скасовано та в задоволенні позову в цій частині відмовлено. Змінено абзац п`ятий резолютивної частини постанови та викладено його у такій редакції: зобов`язати Прокуратуру Закарпатської області виплатити ОСОБА_1 її середній заробіток в сумі 5016 гривень за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме за період з 15 грудня 2015 року по 30 грудня 2015 року. В решті постанову залишено без мін.

30.04.2020 року ОСОБА_1 подала до Восьмого апеляційного адміністративного суду заяву про перегляд постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2017 року за виключними обставинами, позаяк така ухвалена всупереч висновкам рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 року №6-р/2020 у справі №1-223/2018 (2840/18), оскільки єдиною підставою для відмови у позовній вимозі про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати у розмірі 42482,05 грн. за період з 02.07.2015 року по 03.12.2015 року включно відповідно до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» зазначено врегулювання правових відносин нормою права, відповідно до якої норми і положення ст.81 Закону застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та яка визнана неконституційною згаданим вище рішенням Конституційного Суду.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява задоволенню не підлягає, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2017 року слід залишити без змін, з наступних міркувань.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач з листопада 2011 року по грудень 2015 року працювала на різних посадах в органах прокуратури. Наказом прокурора Закарпатської області № 1178 к від 14 грудня 2015 року позивача звільнено з посади прокурора прокуратури міста Ужгорода та з органів Прокуратури Закарпатської області у зв`язку з реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури на підставі статті 51 частини 1 пункту 9 Закону України «Про прокуратуру». Відповідачем також був виданий ще один Наказ прокурора Закарпатської області №1178 к від 14 грудня 2015 року, яким позивача звільнено з посади прокурора прокуратури міста Ужгорода та з органів прокуратури Закарпатської області у зв`язку з реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури на підставі статті 51 частини 1 пункту 9 Закону України «Про прокуратуру», статті 40 частини 1 пункту 1 КЗпП України.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року в задоволенні позовної вимоги про стягнення з Прокуратури Закарпатської області на користь ОСОБА_1 заборгованості по виплаті заробітної плати у розмірі 42482,05 грн. за період з 02.07.2015 року по 03.12.2015 року включно відповідно до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» відмовлено, з чим погодився Львівський апеляційний адміністративний суд у постанові від 30.10.2017 року, залишаючи в цій частині постанову суду першої інстанції без змін.

Суди врахували, що Пунктом 9 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», що діяв на час спірних відносин, установлено, що норми і положення, зокрема статті 81 Закону України «Про прокуратуру», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Кабінет Міністрів України покладені на нього абзацом другим підпункту 1 пункту 13 розділу ХIII Закону України № 1697-VII обов`язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконав, відтак Прокуратура Закарпатської області, як головний розпорядник бюджетних коштів, не мала правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників місцевих прокуратур поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин 1 та 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за виключними обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є, зокрема, встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Наведена стаття Кодексу адміністративного судочинства України встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення, неправосудність яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020 у справі № 1-223/2018(2840/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно із статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» 13 липня 2017 року № 2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У Рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020 положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, втратило чинність з 26 березня 2020 року, тобто з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення № 6-р/2020, що прямо встановлено самим рішенням, а отже, на час виникнення спірних правовідносин та на час ухвалення Львівським апеляційним адміністративним судом постанови від 30.10.2017 року положення зазначеної норми були чинними та підлягали застосуванню відповідачем. Відтак, згадане вище рішення Конституційного Суду України на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки правовідносини у даній справі виникли до прийняття такого.

Колегія суддів зазначає, що встановлення Конституційним Судом України неконституційності окремого положення закону, застосованого судом при вирішенні справи, надає особі лише право на перегляд такого судового рішення за виключними обставинами, а не є беззаперечною обставиною за наявності якої суд зобов`язаний ухвалити судове рішення на користь особи, яка звертається із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених частиною п`ятою статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, для перегляду постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2017 року у зв`язку із виключними обставинами.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 05 лютого 2019 року у справі № 333/5015/15-а та від 15 травня 2019 року у справі №640/20317/16-а.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що заявник вправі подати новий позов про здійснення перерахунку пенсії, однак, після 26.03.2020 року, тобто з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення, відповідно до якого визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також вправі заявляти вимоги про відшкодування шкоди, спричиненої актом, який визнаний неконституційним.

Керуючись ст. ст. 243, 365, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2017 року за виключними обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області, Берегівський районний комітет профспілки працівників державних установ про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення ненарахованої та невиплаченої заробітної плати - відмовити.

Ухвала набирає законної з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич

Повний текст судового рішення виготовлено 07.09.2020 року.