Справа № 712/3856/20
Суддя: Токова С. Є.
Дата ухвалення: 2020-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 712/3856/20
Провадження № 2а/712/97/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі - МОГИЛА І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси справу в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Шпильового Володимира Михайловича, третя особа: Управління патрульної поліції в Черкаській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що постановою інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Шпильового В.М. Серія ЕАК № 2403937 від 17 квітня 2020 року про адміністративне правопорушення, її притягнуто до відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу в сумі 255 грн.

Дана постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 , 17 квітня 2020 року о 21-10 год. по вул. Леніна в м. Черкаси, керуючи автомобілем Toyota Auris д.н.з НОМЕР_1 на регульованому перехресті не пропустила пішохода який закінчував перехід проїзної частини по пішохідному переходу, чим порушила п.18.2. ПДР України. З даною постановою не згідна, вважає її протиправною, оскільки на її думку вона будь-якого порушення не вчиняла, відповідачем не були дотримані процесуальні вимоги, не дозволили скористатись правовою допомогою адвоката. Не було надано будь-яких доказів про наявність правопорушення.

Відповідно до ст. 263 КАС України, суддя розглядає справу в порядку спрощеного провадження.

Відповідачем до суду подано відзив, в якому просили у задоволенні позову відмовити, вказуючи, що 17.04.2020 року близько 21 години 10 хвилин відповідач ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку в м. Черкаси та виконував службові обов`язки відповідно повноважень передбачених Законом України «Про Національну поліцію». В цей час, рухаючись по вул. Леніна, відповідач став свідком того, що водій автомобіля Toyota Auris д.н.з. НОМЕР_1 , керуючи транспортним засобом на регульованому перехресті не пропустила пішохода, який закінчував перехід проїзної частини по пішохідному переході, чим порушила п. 18.2 «Правил дорожнього руху», відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому, на підставі п.1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», вказаний транспортний засіб був зупинений. Зупинивши, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зазначений автомобіль, відповідач, звертаючись до позивача, яка була за кермом автомобіля, представився та проінформував про вищезазначене порушення ПДР. Позивач неодноразово визнала факт вчинення нею правопорушення та жодного разу не заперечувала своєї провини. Вважає, що відповідач діяв виключно на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України і постанова винесена ним з дотриманням та у повній відповідності нормам матеріального і процесуального права і є такою, яка не має підстав для скасування. Просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Адміністративним правопорушенням на підставі ч. 1 ст. 122 КпАП України є перевищення водіями транспортних засобів, встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

З постанови по справі про адміністративне правопорушення ЕАК № 2403937 вбачається, що ОСОБА_1 , 17 квітня 2020 року о 21-10 год. по вул. Леніна в м. Черкаси, керуючи автомобілем Toyota Auris д.н.з НОМЕР_1 на регульованому перехресті не пропустила пішохода який закінчував перехід проїзної частини по пішохідному переходу, чим порушила п.18.2. ПДР України. На підставі даних фактів інспектор взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Шпильовий В.М. виніс постанову, якою притягнув позивача за вчинене адміністративне правопорушення до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КпАП України).

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Доказом того, що позивач скоїла адміністративне правопорушення, згідно зі ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких посадова особа особисто споглядаючи порушення ПДР встановлює наявність адміністративного правопорушення.

Таким чином постанова від 17.04.2020 року винесена на законних підставах, оскільки позивач, дійсно, порушила правила дорожнього руху України. При цьому суду жодних доказів того, що адміністративне правопорушення позивачем не вчинялося, нею не надано.

Не відповідають дійсності твердження позивача про те, що вона не порушувала правила дорожнього руху та спростовується наданим суду відеозаписом № , здійсненим за допомогою службового нагрудного відеореєстратора, яким зафіксовано, що позивач неодноразово визнала факт вчинення нею правопорушення та жодного разу не заперечувала своє провини.

Згідно п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із п. 18.2 ПДР, на регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Положеннями п. 2.3 б) ПДР встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Із вищезазначеного слідує, що позивач під`їжджаючи до перехрестя повинна була бути уважною, стежити за дорожньою обстановкою, дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Нормами ч. 1 ст. 122 КУпАП встановлена відповідальність, серед іншого, за порушення правил проїзду пішохідних переходів.

Отже, твердження позивача відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення спростовується наданими суду доказами.

Крім того, в позовній заяві зазначено, що відповідач не надав позивачу права скористатись послугами адвоката.

Дане твердження позивача також не знаходить свого підтвердження та спростовується наданим суду відеозаписом, яким зафіксовано, що позивачу, під час розгляду справи, були роз`яснені її права, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 63 КУ, ст. 268 КУпАП.

В подальшому жодних клопотань від позивача, щодо перенесення дати розгляду справи, залучення адвоката або іншого фахівця в галузі права тощо, не надходило.

Також позивач вказує на неправомірність оскаржуваної постанови, та пов`язує це з тим, що відносно неї не було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Статтею 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що думка позивача про необхідність складання протоколу про адміністративне правопорушення є помилковим, оскільки розгляд справ про адміністративне правопорушення, визначене частиною першою статті 122 КУпАП належить згідно ст. 222 КУпАП до компетенції Національної поліції, що, у відповідності до абзацу другого ст. 258 КУпАП виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Із вищезазначеного слідує, що викладені позивачем доводи не є належним обґрунтуванням адміністративного позову, щодо порушення відповідачем норм матеріального чи процесуального права та не спростовують наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У відповідності ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Нормами ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Більше того, відповідачем до відзиву долучено DVD - диск з фото- та відеозаписом № , здійсненим за допомогою службового нагрудного відео реєстратора, на якому зафіксовано що позивач визнавала факт вчинення нею правопорушення.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, судом не встановлено будь-яких порушень вимог закону при розгляді справи, постанова ЕАК № 2403937 від 17 квітня 2020 року, яка містить логічний виклад обставин вчиненого правопорушення, зокрема у ній зазначено, коли, де і ким вчинено правопорушення, викладено суть його вчинення, дотримано інші вимоги, встановлені ст. 283 КпАП України, що свідчить про те, що оскаржувана постанова є законною.

За таких обставин, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 14?, 122, 245, 258, 268, 283, 289 КпАП України, ст. ст. 72, 77, 79, 90, 271, 286, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення, або в порядку, передбаченому ст.ст. 288, 297 КАС України.

ГОЛОВУЮЧИЙ