Справа № 140/3366/19
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/3366/19 пров. № А/857/3005/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі №140/3366/19 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії (головуючий суддя першої інстанції Ксензюк А.Я., справу розглянуто у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Луцьк),-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом про визнання протиправними дій Головного управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області) щодо нарахування пені в автоматичному режимі ІС «Податковий блок» у розмірі 15 899 грн 33 коп. та зобов`язання зняти з обліку нараховану пеню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДФС у Волинській області проведено перевірку ФОП ОСОБА_1 за результатами якої 11 грудня 2018р. складено акт № 26178/03-20-13-02/ НОМЕР_1 . На підставі вказаного акту ГУ ДФС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 26 грудня 2018 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб у розмірі 82 257 грн 68 коп., яке отримане позивачем 01 лютого 2019 року. Зобов`язання визначенні податковим повідомленням-рішенням № від 26 грудня 2018 року сплачені 08 лютого 2019 року відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в десятиденний термін з дня його отримання, на бюджетний рахунок вказаний у податковому повідомленні-рішенні. Однак, 11 лютого 2019 року позивачем було виявлено, що сплачені кошти повернулись на поточний рахунок. У телефонній розмові з податковим інспектором було отримано пояснення, що кошти повернулись по причині зміни бюджетних рахунків. Після отримання даної інформації, кошти були перераховані на новий бюджетний рахунок у той же день 11 лютого 2019 року.

У зв`язку з наведеним та як вважає позивач не з його вини, виникло несвоєчасне зарахування коштів з податку на доходи фізичних осіб та нараховано штрафні-фінансові санкції у розмірі 10% від основної суми 8 225 грн 06 коп. згідно податкового повідомлення- рішення від 12 квітня 2019 року 2019 №, які позивачем сплачено.

Крім того, 09 лютого 2019 року ГУ ДФС у Волинській області проведено нарахування донарахованих грошових зобов`язань та сум штрафних (фінансових) санкцій за актом перевірки №26178/02- 20-13-02/ НОМЕР_1 від 11 грудня 2018 року, а у зв`язку з невчасною сплатою грошових зобов`язань за результатами річного декларування податку на доходи фізичних осіб за 2016-2017 роки та штрафних (фінансових) санкцій, що встановлено проведеною перевіркою, 11 лютого 2019 року проведено нарахування пені згідно статті 129 ПК України у сумі 15899 грн 33 коп. в автоматичному режимі ІС «Податковий блок».

З нарахованою сумою пені у розмірі 15 899 грн 33 коп. позивач не погоджується та вважає таке нарахування незаконним. Вказує, що оскільки грошове . грошове зобов`язання, яке було визначено у податковому повідомленні-рішенні від 26 грудня 2018 року № сплачено, то нарахування пені згідно статті 129 ПК України у сумі 15 899 грн 33 коп. в автоматичному режимі ІС «Податковий блок» є безпідставним та незаконним.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Волинській області щодо нарахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 пені в автоматичному режимі ІС «Податковий блок» у розмірі 15 899 грн 33 коп. Зобов`язано Головне управління ДФС у Волинській області зняти з обліку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 нараховану пеню в розмірі 15 899 гривень 33 копійки. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3842,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а обставини справи досліджені судом неповно та необ`єктивно.

У зв`язку з невчасною сплатою грошових зобов`язань за результатами річного декларування податку на доходи фізичних осіб за 2016-2017 роки та штрафних (фінансових) санкцій 11 лютого 2019 року проведено нарахування пені згідно статті 129 ПК України у сумі 15899,33 грн. в автоматичному режимі ІС «Податковий блок», яка сплачена позивачем 20 лютого 2019 року.

Що стосується порядку документальної фіксації нарахованої відповідно до пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Кодексу пені на певну дату, а також необхідності її відображення у полаткових повідомленнях-рішеннях, зокрема за формою «Р», то Порядком надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204 зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за №124/28254, зі змінами (далі Порядок №1204), не передбачено відображення у податкових повідомленнях-рішеннях (у тому числі за формою "Р" та інших), які надсилаються платникам податків за наслідками перевірки, сум пені відповідно до пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України, оскільки на момент їх надіслання (вручення) платникам податків відсутні всі необхідні дані і визначення її суми, зокрема, дата закінчення нарахування пені. Нарахування пені на су грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами перевірки здійснюється в інтегрованій картці платника засобами ІТС «Податковий блок».

Крім того, відповідно до статті 42-1 Кодексу функціонує інформаційно-телекомунікаційна система «Електронний кабінет», яка забезпечує можливість реалізації платниками податків визначених Кодексом прав та обов`язків шляхом перегляду даних інтегрованої картки платника в режимі реального часу. Така можливість реалізована у режимі «Стан розрахунків з бюджетом» особистої частини електронного кабінету. Інструкцію по користуванню зазначеним режимом розміщено в розділі «Допомога» (пункт «Стан розрахунків з бюджетом»). З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засіданні не прибули хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Згідно із ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що позивач ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як суб`єкт господарювання з 01 вересня 2000 року.

ГУ ДФС у Волинській області проведено перевірку СГД ОСОБА_1 за результатами якої 11 грудня 2018 року складено акт № 26178/03-20-13-02/ НОМЕР_1 «Про результати планової документальної виїзної перевірки СГД ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017р.».

На підставі вказаного акту ГУ ДФС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 26 грудня 2018 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 82 257 грн. 68 коп., в тому числі: за податковими зобов`язаннями 54 838 грн. 45 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 27419 грн. 23 коп. Вказаним податковим повідомленням-рішенням зобов`язано позивача сплатити грошове зобов`язання на бюджетний рахунок одержувача 3129, 38051994, Управління державної казначейської служби України в Ківерцівському районі Волинської області в установі банку Казначейство України (ел. адм. подат.), МФО 899998, «*; 131; сплата грошових зобов`язань по акту перевірки від 11.12.2018 №26178/03-20-13-02/ НОМЕР_1 ;» протягом десяти календарних днів, наступних за днем узгодження відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України.

08 лютого 2019 року позивач сплатив грошові зобов`язання по акту перевірки від 11 грудня 2018 року № 26178/03-20-13-02/ НОМЕР_1 в сумі 82257 грн 68 коп. на реквізити вказані в податковому повідомленні-рішенні № від 26 грудня 2018 року. Однак, вказані кошти повернулися на рахунок позивача, у зв`язку зі зміною бюджетних рахунків.

11 лютого 2019 року позивач повторно сплатив грошові зобов`язання по акту перевірки від 11 грудня 2018 року № 26178/03-20-13-02/ НОМЕР_1 в сумі 82257 грн 68коп. на нові реквізити.

Судом також встановлено, що 09 лютого 2019 року визначена податковим повідомленням-рішенням № від 26 грудня 2018 року сума донарахувань відображена в інтегрованій картці платника.

Крім того, у зв`язку з невчасною сплатою грошових зобов`язань за результатами річного декларування податку на доходи фізичних осіб за 2016-2017 роки та штрафних (фінансових) санкцій 11 лютого 2019 року проведено нарахування пені згідно статті 129 ПК України у сумі 15899,33 грн. в автоматичному режимі ІС «Податковий блок», яка сплачена позивачем 20 лютого 2019 року.

У зв`язку з невчасним зарахуванням коштів з податку на доходи фізичних осіб та штрафних (фінансових) санкцій позивачу також нараховано штрафні фінансові санкції в розмірі 10% від суми основного боргу 8225 грн. 06 коп., які позивачем сплачено.

Позивач, вважаючи протиправним нарахування пені в автоматичному режимі ІС «Податковий борг» у розмірі 15 899 грн. 33 коп., звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що грошове зобов`язання, яке було визначено у податковому повідомленні-рішенні № від 26 грудня 2018 року сплачено позивачем у межах встановленого статтею 57 ПК України 10 - денного терміну у повному обсязі, а повернення сплаченого 08 лютого 2019 року грошового зобов`язання сумі 82257 грн. 68 коп. на рахунок позивача відбулося не з вини позивача, оскільки таке зобов`язання сплачено на реквізити, зазначені у податковому повідомленні-рішенні № від 26 грудня 2018 року.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 16.1.4 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктом 58.1 статті 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Як встановлено з матеріалів справи, податкове повідомлення-рішення № від 26 грудня 2018 року повернулася до контролюючого органу «за закінченням терміну зберігання» 30 січня 2019 року, а тому граничним строком сплати податкових зобов`язань є 09 лютого 2019 року.

09 лютого 2019 року визначена податковим повідомленням-рішенням № від 26 грудня 2018 року сума донарахувань відображена в інтегрованій картці позивача.

Разом з тим, 08 лютого 2019 року позивач сплатив грошові зобов`язання по акту перевірки від 11 грудня 2018 року №26178/03-20-13-02/ НОМЕР_1 в сумі 82257,68 грн. на реквізити вказані в податковому повідомленні-рішенні № від 26 грудня 2018 року. Однак, вказані кошти повернулися на рахунок позивача, у зв`язку зі зміною бюджетних рахунків.

11 лютого 2019 року позивач повторно сплатив грошові зобов`язання по акту перевірки від 11 грудня 2018 року №26178/03-20-13-02/ НОМЕР_1 в сумі 82257,68 грн. на нові реквізити.

Проте, 11 лютого 2019 року відповідачем проведено нарахування пені згідно статті 129 ПК України у сумі 15899,33 грн. в автоматичному режимі ІС «Податковий блок».

Пеня за положеннями підпункту 14.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України це сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Судом першої інстанції правильно вказаного що системний аналіз положень пункту 14.1.153, 14.1.175 та 14.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України свідчить про те, що об`єктом нарахування пені є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплачена платником податків у встановлений строк. Відтак, обов`язковими умовами нарахування пені є їх сукупність, а саме наявність у платника податку обов`язку по сплаті узгодженого грошового зобов`язання та порушення строків його сплати. Самого факту наявності узгодженого грошового зобов`язання, яке сплачене у встановлені Кодексом строки, недостатньо для нарахування пені, оскільки податковий орган впродовж всього розгляду справи доводить, що пеня застосована ним як фінансова санкція, а не як засіб забезпечення податкового зобов`язання.

Об`єктом нарахування пені є грошове зобов`язання визначене контролюючим органом згідно підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України, яке за умовами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплатити протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення рішення, тобто, нарахування платнику податку пені в разі визначення контролюючим органом суми грошового зобов`язання за результатами податкової перевірки починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання.

Відповідно до пункту 129.1 статті 129 ПК України, нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Отже, суд першої інстанції правильно вказав, що сплата узгодженої суми грошового зобов`язання у встановлений Кодексом строк виключає одну із умов нарахування пені, доводить відсутність складу податкового правопорушення, що унеможливлює прийняття позиції податкового органу про правомірність нарахування пені, правила обчислення якої встановлені статтею 129 Податкового кодексу України та діють тільки за умов наявності підстав її нарахування.

Крім того, право на нарахування пені у податкового органу виникає після проведення перевірки та оформлення її результатів. Наявність цих обставин є обов`язковою умовою, за якої розпочинається процедура нарахування пені.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі №822/2821/17 та враховується судом при вирішення даного спору в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

Таким чином, оскільки грошове зобов`язання, яке було визначено у податковому повідомленні-рішенні № від 26 грудня 2018 року сплачено позивачем у межах встановленого статтею 57 ПК України 10 - денного терміну у повному обсязі, відповідно відповідачем протиправно нараховано пеню в автоматичному режимі ІС «Податковий блок» у розмірі 15899 грн 33 коп.

Також вірно зазначено судом першої інстанції про те, що повернення сплаченого 08 лютого 2019 року грошового зобов`язання сумі 82257 грн. 68 коп. на рахунок позивача відбулося не з вини позивача, оскільки таке зобов`язання сплачено на реквізити, зазначені у податковому повідомленні-рішенні № від 26 грудня 2018 року.

Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422 затверджено «Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Порядок), який визначає організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Вказаним Порядком визначено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

З метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками, такі містять інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Отже, картка облікового рахунку - це документ, який знаходиться в оперативному стані і відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету. Зазначення в ньому суми податку, яка вже фактично сплачена, але в картці зазначена як наявна заборгованість порушує права позивача, оскільки відображає суму не існуючого податкового боргу.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у платників податків наявний такий спосіб захисту порушеного права як зобов`язання податкового органу, в якому платник податків перебуває на податковому обліку, внести зміни до картки особового рахунку платника податків, відповідно доцільним буде зобов`язати відповідача зобов`язання зняти з обліку нараховану пеню у розмірі 15 899 грн 33 коп.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши оскаржені позивачем дії відповідача, апеляційний суд вважає, що такі не відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати, що дії відповідача є протиправними.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі №140/3366/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 04.09.2020р.