Справа № 331/4947/19(2-а/333/34/20)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 вересня 2020 року м. Дніпросправа № 331/4947/19(2-а/333/34/20)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

за участю:

представника відповідача: Маменко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області

на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2020 року (головуючий суддя І інстанції - Кулик В.Б., повний текст рішення складено 27.05.2020 року) у справі № 331/4947/19 (2-а/333/34/20) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Харіна Олександра Леонідовича, Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до начальника Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Харіна Олександра Леонідовича, Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ПН МЗП 000221 від 28.10.2019 року та закриття провадження по справі.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначила, що спірна постанова була прийнята відповідачем протиправно, оскільки гр. ОСОБА_2 навчається в ліцеї на законних підставах і не може бути відрахований. Зокрема зазначає, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Оріхів Запорізької області, Україна. Його батьками є ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - громадяни Російської Федерації. В 2017 році гр. ОСОБА_2 закінчив Запорізьку ЗОШ № 65 та отримав свідоцтво про базову загальну освіту. 03.04.2017 року гр. ОСОБА_2 прийнятий на військовий облік Шевченківським РВК м. Запоріжжя і йому присвоєно звання «солдат» військовозобов`язаний запасу та він перебуває на обліку до теперішнього часу. Громадянин ОСОБА_2 з моменту народження і по теперішній час не виїжджав з України. 19.08.2017 року він звернувся з заявою про прийняття його до ДНЗ «ЗПЛЗТ» для здобуття професії слюсар-ремонтник. При подачі документів ним надано свідоцтво про народження та довідку з місця реєстрації матері. В ДНЗ «ЗПЛЗТ» він навчається з 01.09.2017 року по теперішній час як громадянин України, а тимчасовий паспорт громадянина Російської Федерації, який дійсний до 13.09.2024 року, ним отримано 13.09.2019 року. При цьому, з фактом отримання гр. ОСОБА_2 тимчасового паспорту громадянина Російської Федерації позивач була ознайомлена лише 28.10.2019 року при складанні на неї протоколу про адміністративне правопорушення. Між тим, вона наголошує на тому, що гр. ОСОБА_2 з вересня 2017 року по теперішній час навчається в ліцеї як громадянин України.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову начальника управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Харіна Олександра Леонідовича про накладення адміністративного стягнення від 28.10.2019 року серії ПН МЗП 000221 відносно ОСОБА_1 за ст. 204 КУпАП.

Закрито провадження по справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області звернулася з апеляційною скаргою в якій просило скасувати вищезазначене рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що громадянин ОСОБА_2 був прийнятий на навчання до ДНЗ «Запорізький професійний ліцей залізничного транспорту» з порушенням норм діючого законодавства. Зауважено, що продовжуючи навчання іноземця, у якого немає законних підстав на перебування на території України, позивач, як заступник директора ДНЗ «Запорізький професійний ліцей залізничного транспорту» сприяла в ухиленні громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 від виїзду з України після закінчення терміну законного перебування, чим порушила статтю 5 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту».

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 28.10.2019 року під час проведення виїзної позапланової перевірки, головним спеціалістом Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Деркачем М.Г. складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МЗП 000221.

Відповідно до наведеного протоколу, заступник начальника ДНЗ «Запорізький професійний ліцей залізничного транспорту» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка з 02.10.2018 року сприяє гр. Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ухиленні від виїзду з України після закінчення терміну перебування, який здобуває професійну-технічну освіту перебуваючи на території України незаконно з 02.10.2018 року.

На підставі наведеного протоколу, 28.10.2019 року відповідачем було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення № ПН МЗП 000221, яким позивача було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність передбачено ст. 205 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1700.00 грн.

Не погодившись з правомірністю прийняття наведеної постанови, позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірна постанова була прийнята відповідачем необґрунтовано та з порушенням приписів КУпАП, що свідчить про необхідність її скасування.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні (далі- КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 222-2 КУпАП, Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства про паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, законодавства про перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, про транзитний проїзд через територію України, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, а також питання щодо реєстрації місця проживання (статті 200, 201, частина перша статті 203, стаття 203-1 (крім порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204, 205, 206).

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник, заступники керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.

Приписами ст. 204 КУпАП визначено, що порушення посадовими особами підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності, у тому числі іноземних суб`єктів господарської діяльності, що діють на території України, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, встановленого порядку працевлаштування, прийняття на навчання іноземців та осіб без громадянства, надання їм житла, а також інші порушення, якщо вони будь-яким чином сприяють іноземцям та особам без громадянства в ухиленні від виїзду з України після закінчення терміну перебування або спрямовані на їх незаконну реєстрацію, оформлення документів на проживання тягнуть за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз вказаних правових норм вказує на те, що органи державної міграційної служби уповноважені притягувати посадових осіб підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності до адміністративної відповідальності за вчинення ними визначених законом адміністративних правопорушень, зокрема за прийняття на навчання іноземців та осіб без громадянства, а також інші порушення, якщо вони будь-яким чином сприяють іноземцям та особам без громадянства в ухиленні від виїзду з України після закінчення терміну перебування або спрямовані на їх незаконну реєстрацію.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Зі змісту наведених правових приписів вбачається, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, підставою для прийняття спірної постанови були висновки відповідача відносно сприяння позивачем в ухиленні від виїзду з України ОСОБА_2 в ухиленні від виїзду з України після закінчення терміну перебування який здобуває професійну-технічну освіту перебуваючи на території України незаконно з 02.10.2018 року.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що будь-яких допустимих, належних та достовірних доказів, в розумінні приписів ст.ст. 73-76 КАС України на підтвердження наведених обставин, відповідачем до суду подано не було.

Також, зі змісту спірної постанови вбачається, що остання не містить будь-яких обґрунтувань відносно вини саме позивача у сприянні ОСОБА_2 в ухиленні від виїзду з України.

Інших доказів, передбачених ст. 72 КАС України, які б підтверджували факт порушення позивачем приписів чинного законодавства, матеріали адміністративної справи не містять та відповідачем до суду надано не було.

Таким чином, виходячи з зазначених обставин справи, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про протиправність прийняття відповідачем спірної постанови про накладення адміністративного стягнення та скасування останньої і закриття при цьому провадження у справі на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2020 року у справі № 331/4947/19 (2-а/333/34/20) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Повний текст постанови складено 02.09.2020 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай