Справа № 280/3015/20
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 серпня 2020 року (10 год. 01 хв.)Справа № 280/3015/20 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Конишевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Туяк О.К.,

представників сторін:

позивача -Дуда С.В., Харченко Р.В.,

відповідача - Гаврик С.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області(69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, )

про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач, в якому позивач просить суд (після подання уточненої позовної заяви позивач змінив предмет позову та оскаржував лише податкові повідомлення-рішення та пеню), а саме: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення -рішення

№ від 16.03.2020 р., про стягнення військового збору, на суму 45360,60 грн., та суми штрафних (фінансових) санкцій 11340,15 грн, на загальну суму 56 700,75 грн.;

№ від 16.03.2020 р., про стягнення податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за 2015 р. на суму 597 500,21 грн., та суми штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 149 375,05 грн., на загальну суму 746 875, 26 грн;

зобов`язати Головне Управління ДПС в Запорізькій області здійснити коригування особистого рахунку в інформаційній системі обліку платежів та податковий аудит ІТС «Податковий блок» в інтегрованій картці платника (ІКП) ОСОБА_1 та списати самостійно нараховану суму боргу з пені за несвоєчасне нарахування та сплату вказаної суми податків та штрафних фінансових санкцій, в розмірі 437666.68 грн

Ухвалою суду від 12.05.2020 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та встановлено відповідачу термін для усунення недоліків. Позивачем через канцелярію суду надані документи на виконання ухвали суду, якими були усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 19.05.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі, та призначено судове засідання на 10.06.2018.

Протокольною ухвалою суду від 10.06.2020 відкладено підготовче засідання на 22.07.2020.

Протокольною ухвалою суду від 22.07.2020 відкладено підготовче засідання на 17.08.2020.

Протокольною ухвалою суду від 17.08.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 25.08.2020.

У судовому засіданні 25.08.2020 проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив задовольнити, зокрема зазначив, що відповідачем порушений порядок проведення перевірки , а саме відповідач не мав права проводити перевірку електронної декларації, обгрунтовує спірність підстав для проведення позапланової перевірки на підставі ухвали слідчого судді та доводить джерела наявних грошових коштів позивача в розмірі 3 024 041 грн. в якості залишку від Договору зворотної безпроцентної позики, що свідчить про протиправність прийнятих податкових повідомлень рішень. Також в обгрунтування звернення до суду стверджує, що прийняття нових податкових повідомлень-рішень за результатами розгляду справи №808/2018/18 не позбавляє його права звернення до суду щодо їх оскарження. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі, про що подав заперечення, відповідно до яких вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення такими, що прийняті з додержанням вимог діючого законодавства, зокрема зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення -рішення прийняті за результатами розгляду справи №808/2018/18, відповідно сума є узгодженою, а нові податкові повідомлення -рішення не можуть бути оскаржені. Крім того, зазначає про проведення перевірки саме майнового стану позивача в межах податкового законодавства. В задоволені адміністративного позову просить відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

В період з 29.12.2017 по 05.01.2018 співробітниками ГУ ДФС у Запорізькій області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 , з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства, за період з 01.01.1998 по 31.12.2016, за результатами якої складено Акт перевірки №10/08-01-13-04/ НОМЕР_1 від 15.01.2018 (далі - Акт перевірки).

Відповідно до висновків Акту перевірки встановлено порушення при декларуванні в електронній декларації Народного депутата України ОСОБА_1 за 2015, виявлена невідповідність вартості статків фізичної особи платника податків доходам одержаним з офіційних джерел, яка становить 15797612,04 грн.,

За результатами перевірки винесені податкові повідомлення - рішення про сплату грошових зобов`язань:

-№ від 03.03.2018 на загальну суму 3940268,01 грн. (в т.ч. податкові зобов`язання 3152214,41 грн. штрафна санкція 788053,6 грн.);

-№ від 03.03.2018 на загальну суму 296205,23грн. (в т.ч. податкові зобов`язання 236964,18 грн. штрафна санкція 59241,05 грн.);

-№ від 03.03.2018 на загальну суму 170 грн..

Зазначенні рішення були предметом розгляду у справі №808/2018/18. За результатами розгляду справи №808/2018/18 рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 задоволений позов ОСОБА_1 до Головного Управління ДФС в Запорізькій області в повному обсязі.

Постановою Третього Апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019, яка залишена без змін Постановою Верховного суду від 20.03.2020, апеляційна скарга відповідача ГУ ДФС в Запорізькій області, задоволена частково, скасовано рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.03.2019 , а позов ОСОБА_1 задоволений в частині скасування податкових повідомлень- рішень щодо безпідставного нарахування податків та штрафних санкцій на загальну суму 3 432897,23 грн., а в частині позовних вимог, на суму 803746,01 грн. відмовлено.

Зважаючи на те, що відповідач лише в апеляційній скарзі виразив свої сумніви щодо отримання ОСОБА_1 грошової зворотної безпроцентної позики від дружини ОСОБА_2 , за Договором №16/07-03 від 16.07.2015 р., та за Актом прийому передачі грошових коштів, на залишок яких в сумі 3 024 041 грн, йому нараховані податок на доходи і військовий збір, з штрафними фінансовими санкціями, в загальній сумі 803576,01 грн. і зазначив що наявні та задекларовані позичальником ОСОБА_2 за період з 1998 по 2015 рік грошові кошти в розмірі 835 тис.грн. не дозволяло їй надати позику в зазначеному розмірі, позивачем були надані додаткові докази на спростування аргументів відповідача.

Постановою Верховного суду від 20.03.2020 р., роз`яснено, що до касаційної скарги додатний Договір дарування грошових коштів від 22.03.2013 та Рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 21.05.2018 по справі №320/3403/18 про визнання Договору дарування дійсним, які характеризують майновий стан ОСОБА_2 (позикодавця по Договору), які не можуть бути предметом дослідження, так як знаходяться поза межами касаційного перегляду справи, відповідно до ст.341 КАС України. Колегією враховано, що зазначені документи раніше не досліджувались судами 1-ї та апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог пп.60.1.5. пункту 60.1. статті 60 Податкового кодексу України яким визначено, що податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Оскільки відповідно до постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019 року по справі №808/2018/18 відбулось зменшення зобов`язань з податку з доходів фізичних осіб та військового збору то в порядку пункту 60.1 ст. 60 ПКУ Головним управлінням ДПС у Запорізькій області були прийняті нові податкові повідомлення-рішення про сплату грошових зобов`язань

-№ від 16.03.2020 на загальну суму 56700,75 грн. (в т.ч. податкові зобов`язання 45360,60 грн. штрафна санкція 11340,15 грн.);

-№ від 16.03.2020 на загальну суму 746875,26грн. (в т.ч. податкові зобов`язання 597500,21 грн. штрафна санкція 149375,05 грн.).

Як вже зазначалося вище підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень став Акт ГУ ДФС у Запорізькій області №10/08-01-13-04/ НОМЕР_1 від 15.01.2018 «Про результати позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 , з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства, за період з 01.01.1998 р. по 31.12.2016 р.»

Саме на стягнення суми у розмірі 803746,01 грн. за виключенням суми штрафу за неподання податкової декларації про майновий стан та доходи отримані у 2015 році, прийняті нові спірні податкові повідомлення- рішення, які є предметом розгляду даної справи.

Прийняті податкові повідомлення-рішення надіслані громадянину ОСОБА_1 17.03.2020 рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №142.

Позивач зазначає по отримання податкових повідомлень-рішень 19.03.2020 р.

Керуючись положеннями ст. 59 ПК України ГУ ДПС у Запорізькій області сформовано та направлено фізичній особі-платнику податків ОСОБА_1 податкову вимогу від 22.04.2020 №16677-56 на загальну суму 3 112 863,02 грн.

Після подання уточненої позовної заяви позивач змінив предмет позову та оскаржував лише податкові повідомлення-рішення та пеню.

26.03.2020 ОСОБА_1 скористувався правом адміністративного оскарження отриманих повідомлень рішень, направивши скаргу до ДПС України м.Київ.

24.04.2020 ДПС України, своїм Листом №1799/Б/99-00-08-05-04-09 відмовила у розгляді скарги ОСОБА_1 , який отриманий з поштового відділення 27.04.2020.

Мотивуючи тим, що зазначені обставини вже були предметом розгляду по справі № 808/2018/18 та їм надана правова оцінка у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019 року та постанові Верховного суду від 20.03.2020 року, тому податкові повідомлення-рішення № та № від 16.03.2020 року не є новими податковими повідомленнями - рішеннями, а лише прийняті в порядку ст. 60 ПК України, в наслідок зменшення податкових зобов`язань у відповідності до постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019 року залишеної в силі постановою Верховного суду від 20.03.2020 року.

05.05.2020 відповідач листом №26989/10/08-01-33-04 повідомив про результати розгляду адвокатського запиту представника платника податків від 28.04.2020 (вх. №32651/10 від 28.04.2020), щодо надлишкового нарахування сум пені, а саме встановлена невідповідність показників інтегрованих карток платника податків- фізичної особи ОСОБА_1

ГУ ДПС у Запорізькій області на підставі ст. 129 Податкового кодексу України (в редакції на 01.01.2018р.) та з урахуванням ст. 130 Податкового кодексу України здійснено перерахунок пені згідно якого: сума пені з податку на доходи фізичних осіб становить - 406 784,69 грн.; сума пені з військового збору становить- 30881,99 грн.

Станом на 05.05.2020, згідно даних ITC «Податковий блок» у фізичній особи- платника податків ОСОБА_1 рахується податковий борг у розмірі 1 241 412,69 грн. у т.ч. по податковим повідомленням-рішенням № від 16.03.2020 на загальну суму 56 700,75 грн.; № від 16.03.2020 на загальну суму 746 875,26грн.; № від 03.03.2018 на загальну суму 170 грн.; пеня з податку на доходи фізичних осіб - 437 666,68 грн.

Щодо можливості оскарження податкових повідомлень-рішень № № від 16.03.2020, які прийняті відповідачем в порядку підпункту 60.1.5. пункту 60.1 ст. 60 ПК України, суд зазначає наступне.

В межах розгляду справи №808/2018/18 досліджувалися сума 15 797 612,04 грн., яка складалася з повернутої долі статутного капіталу - 12 773 571 грн. (з чим погодились суди), та суми 3 024 041 грн., (залишки суми від Договору позики, який укладений в 2015 році з дружиною позивача ОСОБА_2 ),яка була причиною нарахування податків та штрафних санкцій в розмірі 803 576, 01 грн. Саме ця сума є предметом розгляду і в даній справі.

Абзац четвертий пункту 56.18 статті 56 ПК України встановлює, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Так як в частині позовних вимог, на суму 803746,01 грн. було відмовлено, тому після набрання рішення суду по справі №808/2018/18 дана сума набула статусу узгодженої.

Однак, прийняття відповідачем в порядку пункту 60.1 ст. 60 ПК України нових податкових повідомлень-рішень, які є предметом оскарження вже у даній справі №280/3015/20, не позбавляє права позивача їх оскаржити відповідно до норм Податкового кодексу України протягом 1095 днів.

Крім того, підстави які зазначає позивач, а саме не можливість проведення відповідачем перевірки електронних декларацій, фінансова спроможність ОСОБА_2 передати в позику чоловіку ОСОБА_1 суму в розмірі 3 024 041 грн., не зазначалися позивачем та не досліджувалися судом під час розгляду справи №808/2018/18.

Як вже судом зазначалося, питання щодо не можливості отримання ОСОБА_1 грошової зворотної безпроцентної позики від дружини ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що задекларовані позичальником ОСОБА_2 за період з 1998 по 2015 рік грошові кошти в розмірі 835 тис.грн. не дозволяло їй надати позику в зазначеному розмір, виникло лише під час апеляційного розгляду. Тому документи на спростування такого аргумента відповідача позивачем не надавалися і предметом дослідження по справі 808/2018/18 фінансовий стан ОСОБА_2 не був.

Щодо Договору зворотної безпроцентної позики №16/07-03 від 16.07.2015 на суму 3 250 000 грн., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , судом встановлено наступне.

Відповідно дослідження матеріалів адміністративної справи, у т. ч.: копії Договору зворотної безпроцентної позики №16/07-03 від 16.07.2015, копії акту прийому передачі грошових коштів між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по договору позики №16/07-03 від 16.07.2015, документально підтверджується отримання позики в липні 2015 від ОСОБА_2 у розмірі - 3 250 000 грн.

За Додатковою Угодою №15/04-00 від 12.02.2016 р. до Договору зворотної безпроцентної позики №16/07-03 від 16.07.2015 р., ОСОБА_2 та ОСОБА_3 погодили дію договору до 16 липня 2021 року.

За Додатковою Угодою №15/04-01 від 15.04.2016 р. до Договору зворотної безпроцентної позики №16/07-03 від 16.07.2015 р., ОСОБА_2 та ОСОБА_1 погодили термін повернення отриманих коштів, становить на протязі 365 днів.

За Актом прийому передачі коштів від 15.04.2016 р., до Додаткової угоди від 15.04.2016 р., до Договору зворотної безпроцентної позики №16/07-03 від 16.07.2015 р., ОСОБА_1 повернув отриманні позикові грошові кошти позичальнику ОСОБА_2 ..

Описані Додаткові Угоди, та Акт повернення грошових коштів, також не були досліджені в ході розгляду в рамках справи 808/2018/18. так як вони складались пізніше, в 2016 році, а нарахування податків Позивачу здійснено по результатам 2015 року тобто знаходились за межами періоду, який був предметом дослідження по справі.

Також до матеріалів справи долучений Висновок судової економічної експертизи №167/05-20 від 25.05.2020 р., згідно якою об`єктом нарахування податків та зборів позикові грошові кошти отримані в 2015 р., та повернуті позичальнику ОСОБА_2 за Актом прийому передачі від 15.04.2016 р., не являються. Даний висновок експерта для суду має лише рекомендаційний характер.

Спростовуючи аргумент відповідача, що ОСОБА_2 не мала фінансової можливості передати ОСОБА_1 позики у розмірі - 3 250 000 грн., позивач надає суду Договір дарування грошових коштів від 22.03.2013 та акт прийому передачі грошових коштів від 22.03.2013 між ОСОБА_4 та обдарованою ОСОБА_2 .

Відповідно до якого ОСОБА_2 22.03.2013 отримала в подарунок 30 млн.грн. Вказаний договір дарування визнаний в судовому порядку дійсним, згідно Рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 21.05.2018 р. по справі №320/3403/18,яке набрало законної сили 21.06.2018.

Зокрема позивачем до матеріалів справи долучено Рішення Мелітопольського міськрайоного суду Запорізької області по справі №937/2374/20 від 24.04.2020, яке набрало законної сили 07.08.2020 відповідно до якого встановлений юридичний факт укладення між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договору зворотної безпроцентної позики №16/07-03 від 16.07.2015 на суму 3 250 000 грн.

Крім того, в електронній декларації позивача за 2015 рік з розділу 12 «Грошові активи» членів родині, значяться задекларовані за позичальником ОСОБА_2 готівкові грошові кошти в розмірі 30 млн.грн., що також спростовує доводи відповідача.

Щодо підстави для проведення позапланової перевірки.

Ухвала слідчого судді Печерською районного суду м.Київа від 22.11.2017 по справі № 757/70173/17-к (в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003276 від 13.10.2017) надано дозвіл на проведення позапланової документальної перевірки громадянина ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1998-2016рр. Організацію проведення перевірки доручено співробітникам Державної фіскальної служби України

Відповідно до підпункт 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (редакція на момент призначення перевірки) документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесену ними відповідно до закону.

Так як іншого документа ніж рішення суду для призначення перевірки відповідно до підпункт 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України не приймається, а проведення перевірки доручено саме Державній фіскальній службі України, це спростовує доводи позивача, що слідчий суддя вийшов за межі своїх повноважень надавши дозвіл саме слідчому.

Згідно з ч.ч.1. 2 ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Судове рішення приймається у формі ухвали, постанови або вироку, які мають відповідати вимогам, передбаченим статтями 369, 371-374 цього Кодексу, і за положеннями ст.129-1 Конституції України є обов`язковим до виконання.

При цьому податкові органи не наділені повноваженнями перевіряти на відповідність закону отримане судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки.

Отже, з отриманням судового рішення слідчого судді у вигляді ухвали у органу ДФС виникає законодавчо встановлений обов`язок призначити документальну позапланову перевірку платника податків з визначених у такому судовому рішенні питань шляхом прийняття відповідного наказу, оскільки у даному випадку у посадових осіб податкового органу виникає обов`язок по виконанню судового рішення, ухилення від якого тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі №822/573/17, адміністративне провадження №К/9901/37671/18.

Відповідно до положень ст.78 ПК України, наказ про призначення документальної позапланової перевірки платника податків видається керівником контролюючого органу на підставі пп. 78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України за умови, якщо така перевірка проводиться з питань, які викладені у відповідному судовому рішенні суду (слідчого судді) про призначення перевірки.

В Ухвалі слідчого судді Печерською районного суду м.Київа від 22.11.2017 р. справа № 757/70173/17-к зазначено про проведення Державною фіскальною службою України перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1998-2016рр.

Відповідно до Акта перевірки встановлено невідповідність вартості статків фізичної особи платника податків доходам одержаним з офіційних джерел при декларуванні в електронній декларації позивача за 2015. Крім того, в акті перевірки (с.7) зазначено про використання крім електронних декларацій бази даних податкової, різні реєстри та НАІС ДДАІ МВС України.

Тобто жодного первинного документа та податкових декларацій позивача відповідачем не перевірялося, вся перевірка проведена на підставі аналізу електронних декларацій та баз даних.

Так як перевірка проводилася не з питань податкового, валютного та іншого законодавства, які викладені у відповідному судовому рішенні суду (слідчого судді) про призначення перевірки, а з питань перевірки електронної декларації, тому суд вважає, що перевірка проведена з порушенням норм податкового законодавства.

Щодо правової підстави проведення відповідачем перевірки електронної щорічної декларації Народного депутата України ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Предметом перевірки податкового органу стала невідповідність зазначених позивачем у е-декларації грошових активів, перевірка яких належить до компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції відповідно до ст.ст.48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року.

Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду від 07 серпня 2018 року по справі №820/4024/17

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про запобігання корупції» та Порядку проведення контролю та повної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, який затверджений рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.02.2017 р. № 56 ( Рішення втратило чинність на підставі Наказу Національного агентства з питань запобігання корупції № 97/20 від 16.03.2020, тобто на момент перевірки зазначений Порядок був чинним), повноваження щодо своєчасності подання, правильності та повноти заповнення декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також здійснення моніторингу способу життя суб`єктів декларування надані Національному агентству з питань запобігання корупції.

Форма декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування затверджена Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 р. № 3 (в редакції чинній на момент перевірки).

Таким чином, податкова декларація та декларація осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є різними деклараціями, які принципово відрізняються за функціями, змістом, методологією та суб`єктами їх перевірки.

Позивачем за 2015 рік, була подана електронна декларація згідно вимог Закону України «Про запобігання корупції». В цій декларації, яка подавалася декларантом вперше, відображені наявні активи, набуті як декларантом, так і членами його сім`ї у різний період часу.

Згідно положень Податкового кодексу України підставою для нарахування та сплати податків є дохід, зазначений в податковій декларації про майновий стан і доходи за звітний податковий період, а не декларація осіб, уповноважених на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування за 2015 рік, яка подавалася декларантом вперше згідно вимог Закону України «Про запобігання корупції», в якій декларантом було відображене набуте ним та членами сім`ї протягом життя до 2015 року нерухоме майно, цінні папери, грошові активи.

Слід зазначити, що контролюючим органом в акті документальної перевірки не зазначено джерело отриманих доходів позивачем у 2015 та 2016 році, а також відсутнє документальне підтвердження отримання даного доходу, форму отримання доходу, періоду отримання доходу (дата, місяць, рік), правочин, на підставі яких отримано дохід.

Таким чином, висновки контролюючого органу, які викладені в акті перевірки, ґрунтуються лише на припущеннях та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Зокрема слід зазначити, що позивачем до матеріалів справи була долучена постанова від 24.03.2020 про закриття кримінального провадження № 0003276 від 13.10.2017, проти долучення якої відповідач заперечував, однак суд вважає даний доказ належним та допустимим, з огляду на те, що перевірка за результатами якої були винесені оскаржувані податкові повідомлення - рішення проводилася саме на підставі Ухвала слідчого судді Печерською районного суду м.Київа від 22.11.2017 по справі № 757/70173/17-к (в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003276 від 13.10.2017).

Закриття кримінального провадження лише додатково підтверджує протиправність прийнятих відповідачем рішень.

Щодо нарахування відповідачем військового збору.

Згідно пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка військового збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Враховуючи той факт, що під час розгляду справи були спростовані висновки акта перевірки щодо заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб, відповідно відсутній об`єкт оподаткування військовим збором, що свідчить про протиправність нарахування військового збору.

Щодо нарахування відповідачем пені.

Згідно пп.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

Пунктом 129.4 ст.129 ПК України встановлено, що на суми грошового зобов`язання, визначеного пп. 129.1.1 та 129.1.2 п.129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

З огляду на те, що судом встановлено відсутність правопорушень, які викладені в акті перевірки, відповідно не відбулося прострочення сплати грошового зобов`язання, що свідчить про неправомірність застосування пені до позивача.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № від 16.03.2020.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № від 16.03.2020.

Зобов`язати Головне Управління ДПС в Запорізькій області здійснити коригування особистого рахунку в інформаційній системі обліку платежів та податковий аудит ІТС «Податковий блок» в інтегрованій картці платника (ІКП) ОСОБА_1 та списати самостійно нараховану суму боргу з пені за несвоєчасне нарахування та сплату вказаної суми податків та штрафних фінансових санкцій в розмірі 437 666,68 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 10510,00 грн.(десть тисяч п`ятсот десять гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області(69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 01.09.2020.

Суддя О.В. Конишева