Справа № 520/9224/2020
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2020-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

03 вересня 2020 р. справа № 520/9224/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Котеньов О.Г., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича (вул. Поправки Юрія, буд. 6, оф. 31, м. Київ, 02094, код 08208941) про визнання протиправною бездіяльності, скасування постанови, зобов`язати вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильович, яка полягає у невжитті заходів щодо отримання документального підтвердження про належність рахунку № НОМЕР_2 до рахунків, які мають спеціальний режим використання та не скасуванні постанови про арешт коштів боржника, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Романом Васильовичем, у виконавчому провадженні ВП № 61625661 від 24.03.2020 року в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , які знаходяться на банківському рахунку (картковому зарплатному рахунку фізичної особи № НОМЕР_2 , відкритому в АТ "Райфайзен Банк Аваль" на ім`я ОСОБА_1 );

- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича від 24.03.2020 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП № 61625661 в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку (картковому зарплатному рахунку фізичної особи № НОМЕР_2 ), відкритому в АТ "Райфайзен Банк Аваль" для виплати заробітної плати на ім`я ОСОБА_1 ;

- зняти арешт з рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ "Райфайзен Банк Аваль" на ім`я ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що приватним виконавцем допущено протиправну бездіяльність щодо не зняття арешту з рахунку, відкритому в АТ "Райфайзен Банк Аваль", оскільки вказаний рахунок є зарплатним, а тому оскаржувана постанова є такою, що підлягає скасуванню. З огляду на викладене позивач вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки дії приватного виконавця вчинені відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", при цьому законом встановлено обов`язок банку повернути постанову про накладення штрафу, якщо рахунок має спеціальний режим використання. Відповідач зазначив, що у зв`зку з тим, що АТ "Райффайзен Банк Аваль" прийняв постанову про арешт коштів боржника від 24.03.2020, рахунок № , на який накладено арешт, не відноситься до рахунків із спеціальним режимом використання.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі по тексту - Закон №1404) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з вимогами ч.1 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Спірні правовідносини склались з приводу правомірності винесення постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича від 24.03.2020 про арешт коштів боржника, що винесена у виконавчому провадженні ВП № 61625661, а відтак при розв`язанні спору слід виходити з положень Закону України "Про виконавче провадження", згідно зі ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича відкрито виконавче провадження №61625661 від 24.03.2020 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мажуги Владислава Юрійовича №233 від 13.02.2020 про стягнення боргу на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС" у розмірі 50225,30 грн.

Також в межах вказаного виконавчого провадження відповідачем винесено постанову про арешт коштів боржника від 24.03.2020.

ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою від 17.04.2020, в якій просила, окрім іншого, вжити заходи щодо скасування та скасувати постанову про арешт коштів боржника, винесену приватним виконавцем виконавчого органу м. Києва Клименком Романом Васильовичем по виконавчому провадженню ВП № 61625661 від 24.03.2020 в частині арешту коштів ОСОБА_1 , які знаходяться на рахунку НОМЕР_2 відкритому в АТ "Райфайзен Банк Аваль", оскільки вказаний рахунок є спеціальним (для виплати заробітної плати), а тому стягнення коштів повинно здійснюватись у відповідності до вимог ст.ст.68-70 Закону України "Про виконавче провадження".

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо незняття арешту з рахунку НОМЕР_2 , відкритого в АТ "Райфайзен Банк Аваль", позивачка звернулась до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку правомірності винесення спірної постанови приватного виконавця, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 1 Закону України від 2.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (надалі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 3 частини першої статті 3 названого Закону, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 10 Закону №1404-VIII передбачено, що заходами примусового виконання рішень, зокрема є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 7 частини третьої цієї статті, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

За змістом частин першої та другої статті 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Поряд з цим, як визначено абзацом другим частини другої статті 48 Закону №1404-VIII, забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Крім того, відповідно до статті 73 Закону №1404-VIII стягнення не може бути звернено на такі виплати: вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; допомогу при усиновленні дитини; допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; допомогу на дітей одиноким матерям; допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; допомогу на лікування; допомогу на поховання; щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання. Стягнення не здійснюється також із сум: неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги; грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання; вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом; одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; грошової допомоги.

У свою чергу, порядок звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника визначений статтями 68-70 Закону №1404-VIII.

Так, статтею 68 Закону №1404-VIII визначено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону України "Про виконавче провадження" підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Згідно із частиною другою статті 70 Закону №1404-VIII із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Таким чином суд приходить до висновку про те, що чинним законодавством передбачений окремий порядок здійснення відрахувань з заробітної плати в рамках виконавчого провадження шляхом надсилання постанови про звернення стягнення на заробітну плату роботодавцю боржника.

Судом встановлено, що в рамках ВП № 61625661 постановою приватного виконавця Клименка Романа Васильовича від 04.05.2020 звернуто стягнення доходів боржника, ОСОБА_1 , із заробітної плати боржника у розмірі 20 відсотків.

Разом з цим суд враховує, що відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Суд зазначає, що приписами частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття "власності" є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України "Про працю".

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Судом з матеріалів справи встановлено, що рахунок, на якій накладено відповідачем арешт, передбачений для виплати заробітної плати позивача, тобто є рахунком з спеціальним режимом.

Отже, суд зазначає, що арешт коштів позивача, що містяться на рахунку у банку, призначеному для зарахування заробітної плати, позбавляє позивача джерел до існування та порушує його право на оплату праці.

Залученою до матеріалів справи копією довідки ПІІ "МакДональдз Юкрейн Лтд" від 11.06.2020 №5 підтверджено, що ОСОБА_1 працює начальником дільниці ПІІ "МакДональдз Юкрейн Лтд" і отримує заробітну плату.

Також до матеріалів справи залучено копію довідки АТ "Райфайзен банк Аваль" від 17.04.2020 №Дз/В1/62/200, якою підтверджено, що ОСОБА_1 01.09.2011 у Акціонерному товаристві "Райффайзен Банк Аваль" відкрито картковий зарплатний рахунок фізичної особи № НОМЕР_2 в UAH та до вказаного рахунку випущено платіжну картку VISA CLASSIC INSTANT № НОМЕР_3 термін дії - до 31.12.2023.

Наведене є підставою для висновку, що Приватним виконавцем Клименком Р.В. не дотримано визначеного Законом №1404-VIII порядку накладення арешту на рахунок боржника із спеціальним режимом використання, що свідчить про протиправність оскаржуваної постанови.

Крім того, відповідно до частин 3, 4 статті 59 Закону 1404-VIII у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду від 17.01.2020 року по справі №340/1018/19.

З матеріалів справи слідує, що на підставі постанови від 24.03.2020 ВП №61625661 на картку АТ "Райфайзен банк Аваль", відкриту ОСОБА_1 , на яку зараховується заробітна плата, було накладено арешт.

Проте суд зазначає, що рахунок № НОМЕР_2 є таким, з якого позивачу здійснюється виплата заробітної плати.

Таким чином, вказаний рахунок має статус рахунку із спеціальним режимом використання, або є спеціальним або іншим рахунком, звернення стягнення на який заборонено законом.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду від 17.01.2020 року по справі №340/1018/19.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що накладення арешту на рахунок № НОМЕР_2 , на який зараховується заробітна плата, є неправомірним.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова від 24.03.2020 ВП №61625661 про арешт коштів боржника підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що позивач повідомляв приватного виконавця про те, що рахунок, на якій накладено арешт, передбачений для виплати заробітної плати, проте відповідачем не вжив жодних заходів щодо отримання документального підтвердження про належність рахунку № НОМЕР_2 до рахунків, які мають спеціальний режим використання та не скасуванні постанови про арешт коштів боржника, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Романом Васильовичем, у виконавчому провадженні ВП № 61625661 від 24.03.2020 року в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , які знаходяться на банківському рахунку (картковому зарплатному рахунку фізичної особи № НОМЕР_2 , відкритому в АТ "Райфайзен Банк Аваль" на ім`я ОСОБА_1 ), у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність. Посилання відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо неотримання приватним виконавцем від банку інформації щодо спеціального режиму користування не спростовують вищенаведених висновків суду.

При цьому позивачем на підтвердження спеціального режиму використання рахунку № до суду надано довідку від банку, у суду відсутні підстави вважати вказану довідку неналежним доказом, у той же час відповідачем не надано до суду будь-яких доказів, що підтверджували правомірність його дій в межах спірних правовідносин.

Відповідачем вказано, що на момент прийняття постанови про арешт коштів боржника у нього були відсутні відомості про те, що картковий рахунок № НОМЕР_2 призначений для виплати заробітної плати позивачу, що, однак, не свідчить про правомірність вказаної постанови, адже такий арешт порушує право позивача на отримання винагороди за працю, що суперечить наведеним вище приписам статті 43 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, суд, керуючись приписами частини першої статті 2, з урахуванням п. 2 ч.9, пункту 10 частини другої статті 245 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача у спірних відносинах, вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог шляхом зобов`язання приватного виконавця Клименка Р.В. вчинити дії щодо зняття арешту з рахунку № НОМЕР_2 , відкритого АТ "Райффайзен Банк Аваль" на ім`я ОСОБА_1 .

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви відповідача про закриття провадження у справі, оскільки обраний спосіб захисту порушеного права позивача слугуватиме справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенню судом спору у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача від порушень з боку суб`єктів владних повноважень та сприятиме виконанню завдань адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, приватним виконавцем Клименком Романом Васильовичем не доведено, що останній діяв в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 287, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича (вул. Поправки Юрія, буд. 6, оф. 31, м. Київ, 02094, код 08208941) про визнання протиправною бездіяльності, скасування постанови, зобов`язати вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко Романа Васильович, яка полягає у невжитті заходів щодо отримання документального підтвердження про належність рахунку № НОМЕР_2 до рахунків, які мають спеціальний режим використання та не скасуванні постанови про арешт коштів боржника, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Романом Васильовичем, у виконавчому провадженні ВП № 61625661 від 24.03.2020 року в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , які знаходяться на банківському рахунку (картковому зарплатному рахунку фізичної особи № НОМЕР_2 , відкритому в АТ "Райфайзен Банк Аваль" на ім`я ОСОБА_1 ).

Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича від 24.03.2020 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП № 61625661 в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку (картковому зарплатному рахунку фізичної особи № НОМЕР_2 ), відкритому в АТ "Райфайзен Банк Аваль" для виплати заробітної плати на ім`я ОСОБА_1 .

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича (вул. Поправки Юрія, буд. 6, оф. 31, м. Київ, 02094, код 08208941) вчинити дії щодо зняття арешту з рахунку № НОМЕР_2 , відкритого АТ "Райффайзен Банк Аваль" на ім`я ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича (вул. Поправки Юрія, буд. 6, оф. 31, м. Київ, 02094, код 08208941) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено 03 вересня 2020 року.

Суддя О.Г. Котеньов