Справа № 240/8316/20
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2020-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/8316/20

Головуючий у 1-й інстанції: Токарева М.С.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

03 вересня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року (ухвалене у м. Житомирі 01.07.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про визнання протиправною та скасування постанови від 27.05.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП №62189479 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварською районного нотаріального округу Київської області №8581 від 15.04.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінфорс" заборгованості у розмірі 16786 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що стягувач наділений правом вибору місця виконання рішення, у тому числі за місцем проживання боржника, незалежно від місця реєстрації останнього. У виконавчому написі приватного нотаріуса Броварською районного нотаріального округу Київської області №8581 від 15.04.2020 та заяві ТОВ "Фінфорс" про примусове виконання рішення від 27.05.2020 №8130 зазначено адресу проживання боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Таким чином, з огляду на надходження вказаного виконавчого напису відповідач не мав підстав для повернення виконавчого документа у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання, а єдиним правомірним рішенням за вказаною заявою стягувача є постанова про відкриття виконавчого провадження. Крім того, приватний виконавець не зобов`язаний проводити виконавчі дії спрямовані на перевірку будь-якої інформації щодо боржника до відкриття виконавчого провадження, а також не має права збирати персональні дані боржника до яких належить, зокрема, адреса проживання.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказала на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що 15 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис №8581 про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінфорс" заборгованості в сумі 16786 грн. Зазначено місце проживання боржника ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 , місце реєстрації - АДРЕСА_3 .

27 травня 2020 ТОВ "Фінфорс" звернулося до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва із заявою про примусове виконання рішення, якою просив відкрити за місцем проживання (перебування) боржника, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області №8581 від 15.04.2020 про стягнення із боржника, ОСОБА_1 , коштів у розмірі 16786 грн. Зазначено місце проживання боржника ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 , місце реєстрації - АДРЕСА_3 .

27 травня 2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62189479 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області №8581 від 15.04.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінфорс" коштів у розмірі 16786 грн.

Позивач вважає протиправною постанову від 27.05.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП №62189479, а тому звернулась до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки зареєстроване місце проживання позивачки знаходиться поза межами виконавчого округу приватного виконавця, у відповідача не було повноважень щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №8581 від 15.04.2020, а під час прийняття постанови від 27.05.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП №62189479 відповідач не перевірив інформації щодо зареєстрованого місця проживання боржника, що у сукупності свідчить про протиправність оскаржуваної постанови.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (Закон №1404-VIII).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами пункту 3 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Положення частини першої статті 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 №1403-VIII (Закон №1403-VIII) та частини другої статті 24 Закону №1404-VIII передбачають право фізичних або юридичних осіб вільно обирати приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Частиною 1 статті 26 Закону №1404-VII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону №1404-VIII, у заяві про примусове виконання рішення стягувач, у відповідності до вимог частини 3 статті 26 ЗУ "Про виконавче провадження", має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Встановлено, що виконавчим округом відповідача є місто Київ. Отже, відповідач має право здійснювати дії щодо примусового виконання виконавчих написів нотаріуса у разі якщо місцем проживання боржника є місто Київ.

У виконавчому написі приватного нотаріуса Броварською районного нотаріального округу Київської області №8581 від 15.04.2020 та заяві ТОВ "Фінфорс" про примусове виконання рішення від 27.05.2020 №8130 зазначено місце проживання боржника ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 , місце реєстрації - АДРЕСА_3 .

Виконавчий напис приватного нотаріуса Броварською районного нотаріального округу Київської області №8581 від 15.04.2020 чинний та скасований не був, а тому відсутні підстави вважати, що він містить недостовірні відомості, зокрема, щодо місця проживання боржника.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що приватний виконавець не має повноважень ставити під сумнів та до відкриття виконавчого провадження перевіряти відомості, що зазначені у виконавчому документі. У даному випадку презюмується достовірність відомостей, що зазначені у виконавчому документі.

Суд першої інстанції, з посиланням на частину 5 статті 24 Закону №1404-VIII, вказує на обов`язок виконавця з достовірних джерел перевірити інформацію про боржника.

Згідно частини 5 статті 24 Закону №1404-VIII згідно якої у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Апеляційний суд зазначає, що передбачена частиною 5 статті 24 Закону №1404-VIII перевірка відомостей здійснюється у разі необхідності, якої у даному випадку не було, адже виконавчий напис та заява стягувача містять чітке зазначення адреси проживання боржника. Крім того, визначені частиною 5 статті 24 Закону №1404-VIII дії виконавець може вчинити лише після відкриття виконавчого провадження, що свідчить про необґрунтованість вказаних висновків суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що отримавши вказані заяву ТОВ "Фінфорс" від 27.05.2020 №8130 та виконавчий напис приватного нотаріуса Броварською районного нотаріального округу Київської області №8581 від 15.04.2020, у яких чітко зазначено, що боржник проживає у м. Києві, відповідач за відсутності обов`язку перевіряти та ставити під сумнів відомості які вказані у виконавчому документі правомірно прийняв спірну постанову про відкриття виконавчого провадження. Водночас, у відповідача не було правових підстав для повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання.

Відтак, апеляційний суд вважає правомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни від 27.05.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП №62189479 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварською районного нотаріального округу Київської області №8581 від 15.04.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінфорс" заборгованості у розмірі 16786 грн.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, яка викладена в ухвалі від 25.01.2019 у справі №511/1342/17 та за змістом якої державний виконавець не має обов`язку перевіряти місцезнаходження боржника, що зазначив стягувач у виконавчому документі. Якщо стягувач, користуючись своїм правом вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами виконавчої служби, обрав такий орган за місцем перебування боржника, виконавець не має підстав вважати, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання та повертати його стягувачу, а повинен відкрити виконавче провадження.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни задовольнити.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" про визнання протиправною та скасування постанови скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.