Справа № 816/4225/15
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2020-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 816/4225/15

адміністративне провадження № К/9901/19283/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянув в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2015 (суддя Довгопол М.В.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.01.2016 (судді: Бегунц А.О. (головуючий), Рєзнікова С.С., Старостін В.В.) у справі №816/4225/15 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), податкових повідомлень - рішень та рішення про застосування штрафних санкцій,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, Підприємець) звернулась до суду з позовом до Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування:

- податкового повідомлення-рішення № /580 від 16.09.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 38 023,37 грн, в тому числі за основним платежем - 30 418,70 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 7 604,67 грн;

- податкового повідомлення-рішення № /583 від 16.09.2015, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 968,40 грн;

- вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 31.08.2015 № Ф-/396, якою визначено суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 32 921,01 грн;

- рішення № /585 від 16.09.2015 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 1 770,39 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення, рішення та вимога контролюючим органом прийнято безпідставно, оскільки висновки акту перевірки про допущені Підприємцем порушення вимог податкового законодавства є не обґрунтованими та не відповідають дійсності, оскільки витрати, які задекларовано у 2013-2014 роках, підтверджені документально, а реальність господарських операцій контролюючим органом під сумнів не ставилася. Крім того позивач зауважувала, що фактично вказане в акті порушення не впливає на визначення загальної суми чистого оподаткованого доходу, як об`єкта оподаткування, від здійснення всіх видів економічної діяльності, а відтак не може бути підставою для збільшення грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб та донарахування недоїмки та штрафних санкцій по сплати єдиного внеску. Також позивач стверджувала, що факт оприбуткування готівки підтверджується проведенням отриманої виручки через реєстратор розрахункових операцій, роздрукуванням денного звіту та вклеюванням останнього до КОРО, тому застосування штрафних санкцій на підставі Указу Президента «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» є необґрунтованим.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2015, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.01.2016, позов задоволено, оскаржувані податкові повідомлення - рішення, рішення та вимогу визнано протиправними та скасовано.

4. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про безпідставність висновків контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства, оскільки такі висновки ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджені належними доказами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2015, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.01.2016 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Підприємця.

6. Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до ст. 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичною підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, рішення та вимоги, з приводу правомірності яких виник спір у цій справі, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки №82/16-03-17-01-10/ НОМЕР_1 від 31.08.2015, оформленого за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 19.02.2013 по 31.12.2014, під час якої було виявлено порушення позивачем вимог, зокрема:

- п. 2 ст. 7, п.11 ст.8, п.2 ст.9 розділу III Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого за період, що перевірявся, донараховано суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 32 921,01 грн;

- п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 30 418,70 грн, в тому числі за 2013 рік у розмірі 1075 грн, за 2014 рік у розмірі 29 343,70 грн;

- п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, а саме несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книгах обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних чеків РРО на загальну суму 393,68 грн.

Фахівці контролюючого органу дійшли висновку, що позивачем неправомірно віднесено до складу витрат за період 2013 - 2014 роки суми витрат на оплату комунальних послуг та послуг оренди, які не пов`язані безпосередньо з отриманням доходу від здійснення діяльності з надання маркетингових послуг, інформаційних послуг, послуг з просування товару, консультаційних послуг, послуг з розміщення на торгівельному обладнанні рекламних матеріалів, послуг з дослідження кон`юнктури ринку, послуг з передпродажної підготовки, послуг з забезпечення наявності продукції та інших подібних послуг, чим порушено п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим занижено податок на доходи фізичних осіб та суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Також позивачем не своєчасно оприбуткувано готівкові кошти у повній сумі їх фактичних надходжень у книгах обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних чеків РРО на загальну суму 393,68 грн.

На підставі акту перевірки та вказаних висновків контролюючим органом прийнято оскаржувані податкові повідомлення - рішення, рішення та вимогу.

Судами також встановлено, що згідно акту перевірки, позивач включала до складу валового доходу за 2013 рік суму 7166,67 грн від ТОВ "Імперіал Тобако" та від ТОВ "УДК" за надані маркетингові послуги, інформаційні послуги, послуги з просування товару, консультаційні послуги, послуги з розміщення на торгівельному обладнанні рекламних матеріалів, послуги з дослідження кон`юнктури ринку, послуг з передпродажної підготовки, послуги з забезпечення наявності продукції та інших подібних послуг.

Також в ході перевірки встановлено, що Підприємець включала до складу валового доходу за 2014 рік суму 297 133,33 грн від ТОВ "Імперіал Тобако", ТОВ "УДК", ПП "Парадігм Консалтинг Груп", ТОВ "СТВ-Центр", ТОВ "СТВ-Харків", ТОВ "Корона-Сервіс", ПАТ "ВГП" за надані маркетингові послуги, інформаційні послуги, послуги з просування товару, консультаційні послуги, послуги з розміщення на торгівельному обладнанні рекламних матеріалів, послуги з дослідження кон`юнктури ринку, послуг з передпродажної підготовки, послуги з забезпечення наявності продукції та інших подібних послуг, при цьому до складу витрат по даному виду доходів були включені витрати на оплату комунальних послуг та послуг оренди в сумі 172 610,00 грн.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. У доводах касаційної скарги відповідач цитує норми матеріального права, перелічує порушення, які на його думку допущено позивачем, та висновки, що зазначені в акті перевірки. Будь - яких доводів в чому полягає порушення судами норм матеріального чи процесуального права касаційна скарга не містить.

9. Підприємцем надано заперечення на касаційну скаргу, в якому позивач вказує на безпідставність на необґрунтованість доводів контролюючого органу, у зв`язку з чим просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції просить залишити без змін.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

10.1. Пункт 44.1 статті 44.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

10.2. Пункт 138.1 статті 138.

Витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

10.3. Підпункт 138.1.1 пункту 138.2 статті 138.

Витрати операційної діяльності включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

10.4. Пункт 138.2 статті 138.

Витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

10.5. Пункт 138.8 статті 138.

Собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов`язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, зокрема: загальновиробничих витрат, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

10.6. Підпункт 138.8.5 пункту 138.8 статті 138.

До складу загальновиробничих витрат включаються, в тому числі: витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, оперативну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення; витрати на опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення та інші послуги з утримання виробничих приміщень.

10.7. Підпункт 138.10.2 пункту 138.10 статті 138.

Адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, які належать до витрат операційної діяльності, включають витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона).

10.8. Підпункт 138.10.3 пункту 138.10 статті 138.

Витрати на збут, які включають витрати, пов`язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг включають витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов`язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона).

10.9. Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

10.10. Пункт 177.1 статті 177.

Доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

10.11. Пункт 177.2 статті 177.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

10.12. Пункт 177.4 статті 177.

До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

11. Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»:

11.1. Стаття 1.

11.1.1. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

11.1.2. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

11.2. Частина 1 статті 9.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

11.3. Частина 2 статті 9.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

12. Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

12.1. Пункт 2 частини першої статті 7.

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім`ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

12.2. Частина одинадцята статті 8.

Ставка єдиного внеску для вказаної категорії платників складає 34,7% від бази оподаткування, визначеної статтею 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

13. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637:

13.1. Пункт 2.6.

Уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

13.1. Пункт 7.15.

Уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (РК), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід незалежно від форми (грошова чи не грошова) його отримання.

15. Чистий оподатковуваний дохід визначається як різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними із проведенням господарської діяльності такої фізичної особи-підприємця.

16. До витрат включаються в тому числі і витрати на оплату комунальних послуг (опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення), послуг охорони, інших послуг, які спрямовані на утримання основних засобів, які використовуються у господарській діяльності, послуг оренди основних засобів, тощо і такі витрати є витратами операційної діяльності, які можуть бути включені фізичною особою-підприємцем до складу витрат згідно із вимогами пункту 177.4. статті 177 Податкового кодексу України.

17. Витрати, що пов`язані з проведенням господарської діяльності фізичної особи-підприємця мають бути підтверджені належно оформленими первинними документами.

18. Платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

19. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО та відображення на їх підставі готівки у КОРО.

20. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час вирішення спору), обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які і свідчать, що платником податків платник податків допусти порушення вимог законодавства, такий платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

21. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону, що діяв до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ).

22. Судами попередніх інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення.

23. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в запереченні на адміністративний позов, в апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи.

22. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі Кодексу адміністративного судочинства України та іншим обставинами, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування витрат, нарахування єдиного внеску та несвоєчасне оприбуткування готівки.

23. Суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що в акті перевірки не визначено, які саме витрати на суму 7166,67 грн позивачем віднесено до складу витрат за 2013 рік неправомірно, якими первинними документами вказані витрати підтверджувалися, що унеможливлює підтвердити обґрунтованість вказаного висновку перевірки. Таким чином встановлення завищення витрат на суму, яка відповідає отриманому доходу, без дослідження конкретного виду витрат, підстав їх включення до загальної суми витрат та співвіднесення із отриманим доходом, суперечить нормам податкового законодавства.

24. Стосовно висновку перевірки про завищення позивачем витрат на 172 610,00 грн, у зв`язку із включенням до їх складу вартості комунальних послуг та послуг оренди, за відсутності документально підтвердженого зв`язку цих витрат із доходом, отриманим за надані маркетингові послуги та інші подібні послуги від ТОВ «Імперіал Тобако», ТОВ «УДК», ПП «Парадігм Консалтинг Груп», ТОВ «СТВ-Центр», ТОВ «СТВ-Харків», ТОВ «Корона-Сервіс», ПАТ «ВГП» суди правильно вказали, що вартості комунальних послуг та послуг оренди є витратами операційної діяльності, які можуть бути включені фізичною особою-підприємцем до складу витрат згідно із вимогами пункту 177.4. статті 177 Податкового кодексу України.

Крім того, судами досліджено та встановлено наявність у позивача первинних документів, які згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, є підставою для формування витрат в сумі 172 610,00 грн, зокрема копії первинних документів (актів виконаних робіт), платіжних документів, якими підтверджено понесення позивачем витрат на оренду приміщень, які використовуються у торгівельній діяльності позивача, сплачених ПП «Фірма «Ковіта», витрат на оплату постачання електричної енергії, послуг водопостачання та водовідведення, понаднормовий скид забруднень, пожежне спостереження орендованих приміщень.

25. Суди також обґрунтовано не взяли до уваги і твердження контролюючого органу про несвоєчасне оприбуткування позивачем готівки, оскільки як встановлено судами, що записи у КОРО на підставі звітного фіскального чеку № 1132 від 02.12.2014 виконано 02.12.2014, звітного фіскального чеку № 60 від 12.09.2014 виконано 12.09.2014, звітного фіскального чеку № 46 від 28.09.2013 виконано 28.09.2013.

Також судами встановлено, що довідкою Кременчуцької філії ПАТ «Полтаваобленерго» від 05.01.2015 № 13-13-09-7/13 підтверджено, що 01.12.2014 з 18 год. 39 хв. до 22 год. 00 хв мало місце відключення електричної енергії в будинку АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим позивач не мав можливості 01.12.2014 роздрукувати чек № 1132 на РРО, зареєстрований за господарською одиницею - магазином «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою АДРЕСА_1. Зважаючи на те, що розділ ІІ КОРО підлягає заповненню на підставі звітних фіскальних чеків, позивачем внесено відомості до КОРО 02.12.2014 на підставі чеку № 1132 від 02.12.2014.

26. Щодо заниження позивачем суми єдиного внеску, то як вбачається з акту перевірки такий висновок ґрунтується лише на твердженні про заниження позивачем суми доходу за 2013-2014 роки в сумі 179776,67 грн, в тому числі за 2013 рік на суму 7166,67 грн, за 2014 рік на суму 172 610 грн, проте враховуючи, що в ході розгляду справи не знайшли підтвердження факти заниження позивачем суми доходу за вказаний період в розмірі 179776,67 грн, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про протиправність донарахування позивачу єдиного внеску.

27. Таким чином, контролюючим органом всупереч вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття рішень судами) не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про безпідставне та протиправне формування позивачем своїх витрат, заниження єдиного соціального внеску та несвоєчасне оприбуткування готівки.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

28 Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2015 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.01.2016 слід залишити без задоволення.

29. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

30. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша стаття 350 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону, що діяв до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головгого управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2016 року у справі № 816/4225/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіІ.Я.Олендер І.А. Гончарова Р.Ф. Ханова