Справа № 440/3499/20
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2020-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/3499/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі - позивач, ОСОБА_1 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області /далі - відповідач, ГУ ДПС у Полтавській області/ про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області №Ф-6261-50У від 14 лютого 2020 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 8262,54 грн /а.с.1-6/.

Позов обґрунтований тим, що позивач перебуває на податковому обліку як особа, яка має право провадити незалежну професійну діяльність (адвокатську), проте доходів від провадження незалежної професійної діяльності (адвокатської) у спірний період не отримував та з 03 грудня 2012 року працює на посаді директора Приватного підприємства "Адвокатське бюро Юрія Сліпченка" і єдиний внесок за нього сплачує його роботодавець, що виключає обов`язок позивача зі сплати єдиного внеску ще і як особою, яка має право провадити незалежну професійну діяльність.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 57-62/ зазначив, що позивач перебуває на обліку в податковому органі як самозайнята особа ( з ознакою здійснення незалежної професійної діяльності) з 23 листопада 1999 року, а тому є платником єдиного внеску відповідно до статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". В інтегрованій картці по єдиному внеску позивача в автоматичному режимі проведено нарахування єдиного внеску за період з ІІ кварталу 2019 року по IV квартал 2019 року у загальній сумі 8262,54 грн, у зв`язку з чим 14 лютого 2020 року ГУ ДПС у Полтавській області сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6261-50У.

Сторони правом на подання відповіді на відзив та заперечень не скористалися.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі приписів частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до загальнодоступних відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України /а.с.76/ ОСОБА_1 має право на здійснення адвокатської діяльності відповідно до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 308 від 05 жовтня 1999 року /а.с. 78/.

23 листопада 1999 року ОСОБА_1 взято на облік як платника податків з ознакою здійснення незалежної професійної діяльності та 08 грудня 1999 року як платника єдиного внеску, що підтверджується відповідними даними з інформаційної бази ДПС України /а.с. 68/.

Відповідно до запису №14 в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 29 серпня 1985 року ОСОБА_1 з 03 грудня 2012 року призначений на посаду директора Приватного підприємства "Адвокатське бюро Юрія Сліпченка" /а.с. 13/.

За працівника ОСОБА_1 у період з ІІ кварталу 2019 року по IV квартал 2019 року Приватне підприємство "Адвокатське бюро Юрія Сліпченка" відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" нараховувало та сплачувало єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на підтвердження чого ОСОБА_1 надав копії відповідних платіжних доручень №27 від 18 квітня 2010 року, №33 від 26 квітня 2019 року, №37 від 17 травня 2019 року, №42 від 30 травня 2019 року, №47 від 18 червня 2019 року, №51 від 01 липня 2019 року, №58 від 18 липня 2019 року, №62 від 02 серпня 2019 року, №67 від 16 серпня 2019 року, №73 від 02 вересня 2019 року, №77 від 17 вересня 2019 року, №83 від 02 жовтня 2019 року, №86 від 17 жовтня 2019 року, №92 від 31 жовтня 2019 року, №102 від 02 грудня 2019 року, №106 від 18 грудня 2019 року, №111 від 27 грудня 2019 року /а.с.26-42/ та довідки про нарахування та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працівника ОСОБА_1 №1 від 30 червня 2020 року, виданої Приватним підприємством "Адвокатське бюро Юрія Сліпченка" /а.с. 14/.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2019 рік /а.с. 80/ Приватним підприємством "Адвокатське бюро Юрія Сліпченка" нараховано та виплачено ОСОБА_1 за ІІ - ІV квартали 2019 року заробітну плату /код ознаки доходу - 101/, а згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) /а.с. 85-88/ Приватним підприємством "Адвокатське бюро Юрія Сліпченка" утримано з заробітної плати ОСОБА_1 та сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень (ІІ - ІV квартали) 2019 року.

З відомостей про ф/о-платників річної податкової декларації станом на 17 липня 2020 року №275 від 17 липня 2020 року /а.с.72/ та з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2019 рік /а.с. 80/ вбачається, що доходів від провадження незалежної професійної діяльності (адвокатської) ОСОБА_1 за 2019 рік не отримано.

Відповідно до корінця вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6261-50 від 14 лютого 2020 року /а.с.65/ загальна сума боргу ОСОБА_1 станом на 31 січня 2020 року становить 28863,89 грн.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6261-50 від 14 лютого 2020 року направлена ГУ ДПС у Полтавській області ОСОБА_1 та повернута до органу ДПС з відміткою відділення поштового зв`язку від 06 квітня 2020 року "інші причини, які не дали змоги виконати обов`язок пересилання поштового відправлення" /а.с. 65-зворот/.

Головним управлінням ДПС у Полтавській області сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6261-50У від 14 лютого 2020 року за платежем з єдиного внеску на суму узгодженого боргу - 8262,54 грн /а.с. 8, 67/. Єдиний внесок визначено ОСОБА_1 до сплати за період з ІІ кварталу 2019 року по IV квартал 2019 року (квітень 2019 року - грудень 2019 року) на загальну суму 8262,54 грн /а.с.57-62, 67, 69-71/.

Як зазначає у позовній заяві /а.с. 1-6/ позивач, про існування цієї вимоги він дізнався після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП №62374336, відкритого постановою від 22червня 2020 року, - 25 червня 2020 року.

З вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6261-50У від 14 лютого 2020 року з єдиного внеску в сумі 8262,54 грн позивач не погодився та 03 липня 2020 року звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України /далі - ПК України/ та нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-VI /далі - Закон № 2464-VI (у відповідній редакції закону)/.

Так, відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем (за виключенням випадку, передбаченого пунктом 65.9 статті 65 цього Кодексу) та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Пункт 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК України дає визначення поняттю "працівник" - фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI /далі - Закон № 5076-VI/ адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону №5076-VI адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Статтею 13 Закону №5076-VI визначено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 2 Закону № 2464-VI дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Платників єдиного внеску перелічено у статті 4 Закону № 2464-VI.

Так, згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI до платників єдиного внеску віднесено також осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Особливості нарахування ЄСВ в залежності від категорії його платників закріплено у статті 7 Закону №2464-VI.

Так, відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI (в редакції, чинній з 01.01.2017) єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

- для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Отже, системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, в тому числі адвокатську, та отримують дохід від такої діяльності. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування єдиного внеску. Проте, з метою забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, законодавцем встановлено, що за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу особа, яка має право провадити незалежну професійну діяльність, зобов`язана самостійно визначити цю базу, але розмір єдиного внеску при цьому не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць.

Таким чином, задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законом встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Оскільки відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи у трудових відносинах та наявності у неї права на провадження незалежної професійної діяльності Законом №2464-VI не врегульовано, суд в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України вважає за необхідне керуватися правовими висновками Верховного Суду, сформульованими у постановах від 27 листопада 2019 року у справі № 160/3114/19, від 04 грудня 2019 року у справі № 440/2149/19, від 27 лютого 2020 року у справі № 0440/5632/18 та від 01 квітня 2020 року у справі №140/2475/19.

Так, Верховний Суд дійшов висновків, що самозайнята особа зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. Якщо особа є найманим працівником, то така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем. Інше тлумачення норм Закону №2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску самозайнятими особами та які одночасно перебувають у трудових відносинах в межах цієї діяльності, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску. Факт перебування особи на обліку в органах податкової служби як самозайнятої особи не впливає на викладені висновки суду, оскільки взяття на облік самозайнятих осіб здійснюється органом доходів і зборів незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того чи іншого податку або збору.

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, ОСОБА_1 у період з ІІ кварталу 2019 року по ІV квартал 2019 року був найманим працівником у Приватному підприємстві "Адвокатське бюро Юрія Сліпченка" та у вказаний період його роботодавець сплачував за нього єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах, визначених законодавством, що підтверджується відомостями органу пенсійного фонду /а.с.86-88/.

Те, що позивач є застрахованою особою в розумінні Закону №2464-VI і єдиний внесок за нього в період, за який винесена оскаржувана вимога, нараховував та сплачував його роботодавець, виключає обов`язок позивача зі сплати у цей період єдиного внеску ще й як самозайнятою особою.

Суд також зауважує, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі №440/943/19 /а.с.9-10/, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2019 року /а.с.11-12/, позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) задоволено та визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Полтавській області від 28 листопада 2018 року №Ф-6261-50У про сплату боргу (недоїмки). У вказаному рішенні при задоволенні позову суд керувався висновками, що позивач своє право на зайняття адвокатською діяльністю в період 2017-2018 роки реалізовував не як самозайнята особа, а як найманий працівник, а саме: працював у Приватному підприємстві "Адвокатське бюро Юрія Сліпченка" на посаді директора. При цьому Приватне підприємство "Адвокатське бюро Юрія Сліпченка" у спірний період в рамках власної господарської діяльності сплачувало ЄСВ як податковий агент за ОСОБА_1 в установленому розмірі. Наявність лише цієї обставини є достатнім для висновку про відсутність у позивача обов`язку сплати єдиного внеску ще й як за самозайняту особу, оскільки це призведе до подвійного оподаткування особи в рамках здійснення одного й того ж виду діяльності, що суперечить принципам податкового законодавства.

Таким чином, у справі, що розглядається, суд доходить висновку про те, що відповідач всупереч наведених висновків Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/943/19 повторно порушив права позивача, які вже захищалися у судовому порядку, внаслідок винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6261-50У від 14 лютого 2020 року.

За викладених обставин вимога ГУ ДПС у Полтавській області №Ф-6261-50У від 14 лютого 2020 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Отже, позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання позову до суду позивач поніс витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією №14_12 від 03 липня 2020 року /а.с.49/.

Таким чином, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають витрати зі сплати судового збору у сумі 840,80 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 43142831) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Полтавській області №Ф-6261-50У від 14 лютого 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 43142831) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень та пункту 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк