Справа № 640/1481/19
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2020-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 640/1481/19

адміністративне провадження № К/9901/20834/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Соколова В.М.,
суддів: Загороднюка А.Г., Калашнікової О.В.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2020 року у справі №640/1481/19 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Національне агентство з питань запобігання корупції, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просив:
- визнати протиправними дії та бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 в частині невиконання умов укладеного з позивачем контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України щодо забезпечення позивачу належних умов для проходження військової служби та додержання особистих прав і свобод, зокрема: надання відпочинку за виконання службових обов`язків у вихідні, святкові та неробочі дні, встановленої тривалості службового часу та вільного пересування територією України у вихідні, святкові та неробочі дні;
- визнати неправомірними й незаконними бездіяльність та неналежну діяльність Військової частини НОМЕР_1 в частині забезпечення дотримання соціальної справедливості при розподілі службового навантаження та необхідного часу для відпочинку військовослужбовців, працівників, визначення та підтримання порядку надання часу (іншого дня) для відпочинку за невикористані вихідні, святкові та неробочі дні;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ (по стройовій частині) про оголошення невикористаних позивачем 8 (восьми) вихідних, святкових та неробочих днів;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 суму заподіяної позивачу моральної шкоди, яка дорівнює установленій сумі грошової допомоги для оздоровлення за 2019 рік 19174,65 грн з урахуванням коефіцієнту тривалості негативного впливу, який буде обчислений на день винесення судового рішення у розмірі; одного відсотка від вказаної суми грошової допомоги для оздоровлення за 2019 рік за кожен день дії неправомірної бездіяльності (дії), а також суму понесених судових витрат, які будуть встановлені судом.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.
Судові рішення попередніх інстанцій мотивовані тим, що військовою частиною не було допущено бездіяльності у частині незадоволення вимог позивача за поданими ним рапортами щодо надання вихідних днів за невикористані дні роботи в святкові та неробочі дні. Зі змісту положень Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», офіцерам військової служби за контрактом, за час несення служби в добовому наряді у вихідні, святкові та неробочі дні день відпочинку надається протягом тижня без подання відповідного рапорту, погодивши дні відпочинку із командиром. Судами попередніх інстанцій констатовано, що ані нормами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ані Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, не передбачено можливості застосування накопичення офіцером днів відпочинку після перебування останнього у добовому наряді для їх об`єднаного використання в інший термін, аніж протягом наступного тижня після дня добового чергування. Щодо посилань ОСОБА_1 на те, що військова частина не забезпечила його службовим жилим приміщенням, а також не орендує йому житла у місті Дніпро, відповідно до обов`язку, суди попередніх інстанцій вказано на їх необгрунтованість, адже зазначене не є предметом розгляду у цій справі, а також, жодним чином не вказує про законодавчо визначену можливість накопичення днів відпочинку після перебування у добовому наряді для їх об`єднаного використання в інший термін, аніж протягом наступного тижня після дня добового чергування.
17 серпня 2020 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2020 року у справі №640/1481/19.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Пункт 20 статті 4 КАС України надає визначення терміну адміністративна справа незначної складності як адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище. До публічної служби належить також і державна служба, в тому числі проходження військової служби (стаття 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Виключень щодо посади позивача у цій справі відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» не встановлено.
Дослідивши встановлені судами першої й апеляційної інстанцій обставини справи, вивчивши викладені у касаційній скарзі доводи й обґрунтування, з`ясувавши характер спірних правовідносин, предмет спору та обраний позивачем спосіб захисту, врахувавши обсяг і характер досліджених судами доказів, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що ця адміністративна справа є справою незначної складності.
Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Поряд з цим, в касаційній скарзі позивач посилається на те, що дана справа підлягає касаційному оскарженню на підставі підпунктів «б» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, зазначаючи, що справа має виняткове значення для скаржника, а також те, що позивач позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді інших справ.
Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на існування обставин визначених підпунктом «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України має загальний характер та притаманне кожній аналогічній справі.
Посилання скаржника на наявність обставин, передбачених підпунктом «б» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України повністю спростовується тим фактом, що правова оцінка, надана судами певним фактам під час розгляду справи не є обов`язковою для суду під час розгляду іншої справи.
Між з тим, посилання скаржника на судову практику Верховного Суду, суд відхиляє, оскільки скаржник наводить її в іншому контексті, а правовідносини у наведених справах виникли за інших обставин і не є подібними до правовідносин у цій справі.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява №21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).
На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Отже, аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з установленими судами обставинами цієї адміністративної справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2020 року у справі №640/1481/19 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Національне агентство з питань запобігання корупції, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіВ.М. Соколов А.Г. Загороднюк О.В. Калашнікова