Справа № 826/5041/18
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5041/18 Суддя (судді) першої інстанції: Клименчук Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Федотова І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Шансон» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Шансон» до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про визнання протиправним та скасування рішення № 2715 від 22.12.2016 р.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Шансон» (далі - позивач, ТОВ ТРК «Шансон») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення (далі - відповідач, Національна рада) та просить визнати протиправним та скасувати рішення Національної ради №2715 від 22 грудня 2016 року «Про результати позапланової перевірки ТОВ «ТРК «Шансон», м. Київ (НР №00020-м від 11 квітня 2014 року, ефірне мовлення, позивні: Радіо Шансон), відповідно до якого на ТОВ «ТРК «Шансон» накладено штраф у розмірі 294360,00 грн. за вчинення порушення, передбаченого частиною восьмою статті 72 Закону України «Про телебачення і радіомовлення».

Разом з адміністративним позовом позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.04.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву у визначений строк.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2020 р. позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції обмежено право позивача на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування. Судом першої інстанції не враховано, що шестимісячний строк звернення позивача до суду був вичерпаний у зв`язку із тим, що попередня позовна заява про оскарження рішення в межах судової справи № 826/1451/17 розглядалась у період із 03.02.2017 р. по 14.03.2018 р. Позивач одразу після набуття законної сили ухвали про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 826/1451/17 звернувся із повторним позовом.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу в установлений судом строк подано не було.

До Шостого апеляційного адміністративного суду 01.09.2020 р. вх. № 31454 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженими карантинними заходами та виявленням у Шостому апеляційному адміністративному суду випадку захворювання на COVID-19.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) неприбуття учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце касаційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. На підставі норми абз. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, зважаючи, що на території України діє адаптивний карантин, колегія суддів перейшла до розгляду справи у порядку письмового провадження.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, Національною радою України з питань телебачення та радіомовлення за результатами позапланової перевірки позивача 22.12.2016 року винесено рішення № 2715, відповідно до якого встановлені порушення вимог ч. 8 ст. 72 Закону України «Про телебачення і телерадіомовлення», оскільки 02.11.2016 року в ефірі ТОВ «ТРК «Шансон» транслювався музичний твір Дениса Майданова «Тихий океан», у зв`язку з чим на підставі ст. 72 зазначеного Закону до позивача застосовано штраф у розмірі 294 360,00 грн.

Рішення Національної ради від 22.12.2016 р. направлено позивачу рекомендованою поштою з повідомленням про вручення 04.01.2017 року та отримано уповноваженою особою позивача 10.01.2017 року.

Позивач, не заперечуючи обставин отримання оскаржуваного рішення 10.01.2017 року, не погодившись із ним, у межах строків, визначених ч. 2 ст. 122 КАС України (у січні 2017 року), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із відповідним адміністративним позовом.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Федорчука А.Б. від 03.02.2017 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/1451/17, призначено її до розгляду на 24.04.2017 року о 14:15 год.

У призначену дату до суду з`явився представник позивача ОСОБА_1, приймав участь в судовому засіданні, розгляд справи відкладено на 25.07.2017 року, проте у визначену дату представник позивача до суду не з`явився, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 09.10.2017 року.

В судовому засіданні 09.10.2017 року був присутній представник позивача ОСОБА_1, розгляд відкладено на 04.12.2017 року.

Проте, у призначені дати 04.12.2017 року та 22.01.2018 року представник позивача до суду не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, у зв`язку з чим ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.01.2018 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, позивачем оскаржено її в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

За результатами розгляду Київським апеляційним адміністративним судом 14.03.2018 року винесено постанову, відповідно до якої апеляційну скаргу ТОВ «ТРК «Шансон» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.01.2018 року залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

З урахуванням вищевикладеного, у даній справі №826/5041/18 ТОВ «ТРК «Шансон» повторно звернулося до суду з аналогічним адміністративним позовом. Обґрунтовуючи подану заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, посилається на положення ч. 4 ст. 240 КАС України, відповідно до якої особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку. При цьому, позивач зазначає, що не знав і не міг знати, що його позовна заява у справі № 826/1451/17 буде залишена без розгляду, а судом апеляційної інстанції фактично було обмежено його право на захист в судовому порядку.

Надаючи оцінку таким твердженням позивача, а також доводам щодо наявності підстав для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, судом досліджено зміст постанови Київського апеляційного адміністративного суду від.03.03.2018 року у справі № 826/1451/17 та встановлено, що в судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги ТОВ "ТРК "Шансон" допитано свідка - ОСОБА_1 , яким надані пояснення щодо поважності причин відсутності уповноваженого представника товариства в судових засіданнях, призначених Окружним адміністративним судом міста Києва на 04.12.2017 року на 22.01.2018 року у справі №826/1451/17.

Водночас, апеляційним судом визнано, що уповноваженим представником позивача не виконано обов`язку, встановленого ч. 2 ст. 131 та п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України, якими зобов`язано учасників справи повідомити суд про поважність причин неприбуття у судове засідання, при цьому, факт належного повідомлення позивача про розгляд справи не заперечувався.

Також зазначеним судовим рішенням встановлені ті обставини, що на представництво своїх інтересів товариство уповноважило не тільки ОСОБА_1 , а й іншу особу - ОСОБА_2 , яка також у призначені судові засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що у даній справі № 826/5041/18 позивач скористався своїм правом на звернення до суду та намагався оскаржити рішення Національної ради від 22.12.2016 року № 2715, проте належним чином реалізувати свої процесуальні права, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, не зміг.

У цьому зв`язку не можна вважати обґрунтованими наведені у заяві про поновлення строку на звернення до суду твердження, що позивач усунув підстави, з яких позов було залишено без розгляду.

Окрім того, суд першої інстанції зазначив, що ч. 4 ст. 240 КАС України передбачає, що особа має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку, а отже, у межах строку звернення до адміністративного суду.

Як вже встановлено судом вище, позивач дізнався про порушення свого права 10.01.2017 р., отримавши листа від Національної ради з оскаржуваним рішенням від 22.12.2016 р., проте, звернувся до суду з даним адміністративним позовом 27.03.2018 р., не навівши у заяві про поновлення строку ґрунтовних та переконливих підстав, які були б прийняті судом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду, а відтак залишив позовну заяву без розгляду на підставі ч. 3 ст. 123, п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені ст. 123 КАС України, згідно із частинами третьою та четвертою якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку про пропуск строку звернення до адміністративного суду, і суд не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач дізнався про оскаржуване рішення 10.01.2017 р., проте, вперше звернувся до суду з даним адміністративним позовом 27.03.2018 р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.01.2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018 р., позовну заяву залишено без розгляду.

Вдруге, звертаючись до суду із позовною заявою, позивач не навів суду жодних переконливих аргументів, які б дали змогу дійти висновку про поважність причин пропуску строку звернення до суду, що стало підставою для повторного залишення позовної заяви без розгляду.

В основу апеляційної скарги позивача покладено твердження, які свідчать про його незгоду із висновками Київського апеляційного адміністративного суду, викладені у постанові від 14.03.2018 р.

Натомість, як вбачається із матеріалів справи, однією із причин залишення позовної заяви без розгляду як під час першого звернення із позовною заявою так і під час другого звернення до суду, стали тривалі неявки в судове засідання представників позивача.

З огляду на викладене вище, колегія суддів звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

Колегія суддів зазначає, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Таким чином, тривала неявка в судові засідання представників позивача свідчить про затягування судового процесу та відсутність зацікавленості позивача у розгляді справи.

Отже, тривалі неявки представників позивача, які постійно змінювались, не можуть бути причиною для поновлення позивачу строку звернення до суду з позовом, оскільки матиме наслідком необґрунтоване втручання суду у принцип правової визначеності, порушуватиме права інших учасників провадження на справедливий судовий розгляд в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Обставин, які об`єктивно унеможливлювали реалізацію прав щодо своєчасного звернення до суду позивачем не наведено.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Водночас, навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даними позовними вимогами та будь-яких обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивачем не наведено, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду з даним позовом та про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до вимог ч. 3 ст. 123 КАС України.

Викладені судом першої інстанції висновки в оскаржуваній ухвалі знайшли своє відображення в матеріалах справи, а тому колегія суддів приходить до висновку про їх обґрунтованість та доведеність.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта про порушення судом норм процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстави для скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 313, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Шансон» залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк

І.В. Федотов