Справа № 300/2458/19
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/2458/19 пров. № А/857/3755/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Заверухи О.Б., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання Михальської М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі структурного підрозділу Нафтогазовидобувне управління «Надвірнанафтогаз» до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року (суддя першої інстанції Микитюк Р.В., м. Івано-Франківськ, повний текст складено 19.02.2020),

В С Т А Н О В И В :

03.12.2019 публічне акціонерне товариство «Укрнафта» в особі структурного підрозділу Нафтогазовидобувне управління «Надвірнанафтогаз» звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 11.09.2019.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № від 11.09.2019, № від 11.09.2019. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на користь публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі структурного підрозділу Нафтогазовидобувне управління «Надвірнанафтогаз» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921 гривню.

Із таким судовим рішенням не погодилося Головне управління ДПС в Івано-Франківській області та подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просило скасувати рішення та постановити нове - про відмову в позові. Обгрунтовуючи незгоду, апелянт зазначив, що позивач при здійсненні господарської діяльності порушив норми податкового законодавства, що стало наслідком донарахувань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 11.09.2019. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник апелянта Юрчук Ю.В. підтримав апеляційну скаргу та дав пояснення аналогічні викладеним доводам.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав про законність і обгрнутованність оскаржуваного судового рішення.

Суд, заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 11.09.2019 на підставі пп. 191.1.1, 191.1.2 п. 191.1 ст. 19 пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та п. 75.1 ст. 75 ПКУ у порядку ст. 86 ПКУ від 02.12.2010 (із змінами і доповненнями) позивачем проведено камеральну перевірку своєчасності сплати грошових зобов`язань по податковій декларації з плати за землю: орендна плата з юридичних осіб 18010600 платника податку Публічного акціонерного товариства «Укрнафта». Перевіркою встановлено, що платник порушує терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання по орендній платі з юридичних осіб 18010600 протягом строків, визначених пунктом 287.3 статті 287 ПКУ від 02.12.2010.

За результатами перевірки відповідачем складено акт камеральної перевірки про порушення правил сплати (перерахування) податків (зборів) ПАТ «Укрнафта» №61/5504/135390 від 11.09.2019, яким встановлено порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання по орендній платі з юридичних осіб протягом строків, визначених пунктом 287.3 статті 287, Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI за період з 30.01.2019 по 19.06.2019, а саме самостійно визначене платником грошове зобов`язання (орендна плата) в сумі 45722,21 грн, граничний термін сплати - 30.03.2019, дата сплати 23.05.2019, кількість днів затримки сплати 54, сума сплаченого податкового боргу 9702,20 грн, (орендна плата) в сумі 45722,21 грн, граничний термін сплати - 30.04.2019, дата сплати 19.06.2019, кількість днів затримки сплати 50, сума сплаченого податкового боргу 9702,20 грн, (орендна плата) в сумі 45722,21 грн, граничний термін сплати - 30.04.2019, дата сплати 23.05.2019, кількість днів затримки сплати 23, сума сплаченого податкового боргу 36020,20 грн, (орендна плата) в сумі 11068,10 грн, граничний термін сплати - 30.01.2019, дата сплати 22.02.2019, кількість днів затримки сплати 23, сума сплаченого податкового боргу 9702,20 грн, (орендна плата) в сумі 45722,21 грн, граничний термін сплати - 02.03.2019, дата сплати 22.03.2019, кількість днів затримки сплати 20, сума сплаченого податкового боргу 9702,20 грн, (орендна плата) в сумі 45722,21 грн, граничний термін сплати - 30.05.2019, дата сплати 16.06.2019, кількість днів затримки сплати 5420, сума сплаченого податкового боргу 36020,20 грн. Всього: 110849,20 грн (а.с. 10).

11.09.2019 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким за затримку на 23, 23, 20, 20 календарних днів грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб в сумі 91444,80 грн зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10%, що становить 9144,48 грн та податкове повідомлення-рішення від 11.09.2019 № з орендної плати з юридичних осіб, яким за затримку на 54, 50 календарних днів грошового зобов`язання в сумі 19404,40 грн зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20%, що становить 3880,88 грн (а.с. 11-12).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність вказаних рішень з таких мотивів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пп. 1 п. 1 ст. 75 Податкового кодексу України камеральною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних, системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до пункту 1 статті 75 ПКУ контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановленому цим Кодексом.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком (ст. 76 ПК України).

Як встановлено судом, за наслідками перевірки стану розрахунків з бюджетом у електронному кабінеті платника ДПС України, згідно даних в інтегрованій картці відповідачем не врахована сплачена позивачем сума 20957,12 грн орендної плати з юридичних осіб згідно платіжних доручень: №309 від 24.01.2019 на суму 904,04 грн; №310 від 24.01.2019 на суму 4738,70 грн; №311 від 24.01.2019 на суму 12261,13 грн; №312 від 24.01.2019 на суму 3053,25 грн.

Цей факт апелянтом не оспорюється.

Отже, позивачем сплачено податкові зобов`язання орендної плати з юридичних осіб за грудень 2018 своєчасно та в повному обсязі.

У відповідності до пункту 286.2 ст. 286 ПКУ, чинної в редакції на день подання звітності, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.

Згідно пункту 287.3 статті 287 ПКУ податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

З дотриманням вимог підпункту 287.3 статті 287 ПКУ платник податків здійснював сплату узгодженого податкового зобов`язання, що підтверджується платіжними документами: платіжне доручення №309 від 24.01.2019 на суму 904,04 грн; платіжне доручення №310 від 24.01.2019 на суму 4738,70 грн; платіжне доручення №311 від 24.01.2019 на суму 12261,13 грн; платіжне доручення №312 від 24.01.2019 на суму 3053,25 грн; платіжне доручення №849 від 22.02.2019 на суму 4099,17 грн; платіжне доручення №850 від 22.02.2019 на суму 4738,66 грн; платіжне доручення №851 від 22.02.2019 на суму 12261,17 грн; платіжне доручення №852 від 24.02.2019 на суму 3053,25 грн; платіжне доручення №853 від 22.02.2019 на суму 21569,96 грн; платіжне доручення №1392 від 22.03.2019 на суму 4099,17 грн; платіжне доручення №1393 від 22.03.2019 на суму 4738,66 грн; платіжне доручення №1394 від 22.03.2019 на суму 12261,17 грн; платіжне доручення №1395 від 22.03.2019 на суму 3053,25 грн; платіжне доручення №1396 від 22.03.2019 на суму 21569,96 грн; платіжне доручення №1925 від 23.04.2019 на суму 4099,17 грн; платіжне доручення №1926 від 23.04.2019 на суму 4738,66 грн; платіжне доручення №1927 від 23.04.2019 на суму 12261,17 грн; платіжне доручення №1928 від 23.04.2019 на суму 3053,25 грн; платіжне доручення №1929 від 23.04.2019 на суму 21569,96 грн; платіжне доручення №2479 від 23.05.2019 на суму 4099,17 грн; платіжне доручення №2480 від 23.05.2019 на суму 4738,66 грн; платіжне доручення №2481 від 23.05.2019 на суму 12261,17 грн; платіжне доручення №2482 від 23.05.2019 на суму 3053,25 грн; платіжне доручення №2483 від 23.05.2019 на суму 21569,96 грн; платіжне доручення №2918 від 19.06.2019 на суму 4099,17 грн; платіжне доручення №2919 від 19.06.2019 на суму 4738,66 грн; платіжне доручення №2920 від 19.06.2019 на суму 12261,17 грн; платіжне доручення №2921 від 19.06.2019 на суму 3053,25 грн; платіжне доручення №2922 від 19.06.2019 на суму 21569,96 грн (а.с. 20-37).

Ці факти також не оспорюються відповідачем.

Підтвердженням правомірності позивача щодо своєчасності та повноти сплати всіх задекларованих грошових зобов`язань з податку за землю є те, що 30.06.2019 ГУ ДПС в Івано-Франківській області з власної ініціативи або як результат реагування на вище зазначені листи платника податків від 18.02.2019 та від 07.05.2019 врахувало вищезазначені суми в інтегрованій картці платника податку ПАТ «Укрнафта», однак податкові повідомлення-рішення, якими застосовано штрафні санкції до позивача самостійно не скасовані.

Зважаючи на наведене вище, платник податків дотримувався вимог податкового законодавства та не допускав будь-яких порушень, а відповідно твердження щодо наявності підстав для застосування штрафу, передбаченого статтею 126 Податкового кодексу України, є необґрунтованими.

Доводи апелянта про порушення п. 1 Порядку заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково на надміру зарахованих коштів», затвердженого наказом МФУ від 24 липня 2015 року №666 і неправильність заповнення поля №3 (призначення платежу), оскільки зазначено код 00135390 ПАТ «Укрнафта» є безпідставними.

Так, НГВУ «Надвірнанафтогаз» як структурна одиниця сплачувало від імені юридичної особи орендну плату за землю і вказувало код ЄРДПОУ 00135390, який є кодом юридичної особи.

При цьому, вказані кошти було зараховано на рахунок сплати орендної плати платника, тобто ПАТ «Укрнафта».

Отже, порушення з боку позивача відсутні, а тому підстав для застосування щодо вказаного підприємства штрафних санкцій не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 2 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № та №2 від 11.09.2019.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з врахуванням статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді О. Б. Заверуха
М. П. Кушнерик
Повний текст постанови складено 03 вересня 2020 року.