Справа № 420/6484/18
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2020-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 420/6484/18

адміністративне провадження № К/9901/15661/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів: Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі - Головне управління ДМС України в Одеській області) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року у справі №420/6484/18 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , до Київського районного відділу у місті Одесі Головного управління ДМС України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

І. Суть справи

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , звернулася в суд з позовом до Київського районного відділу у місті Одесі Головного управління ДМС України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії.

Одеський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 31 травня 2019 року, яке залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року, позов задовольнив:

- визнати протиправною відмову Київського районного відділу у місті Одесі Головного управління ДМС України в Одеській області у видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки (на паперових носіях);

- зобов`язав Київський районний відділ у місті Одесі Головного управління ДМС України в Одеській області видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки (на паперових носіях).

У своїй касаційній скарзі Головне управління ДМС в Одеській області просить скасувати Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року у справі №420/6484/18. Також просить поновити строк касаційного оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2020 року визнані поважними причини пропуску скаржником строку на касаційне оскарження та поновлений такий строк. Разом з цим, касаційна скарга була залишена без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для усунення недоліків шляхом надання до суду: 1) уточненої касаційної скарги із зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) та викладенням відповідних обґрунтувань, і наданням її копій з додатками відповідно до кількості учасників справи; 2) документа про сплату судового збору.

У встановлений строк скаржник усунув недоліки касаційної скарги, а тому вона відповідає вимогам статті 330 КАС України, що дає змогу суду вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження.

Ознайомившись з доводами касаційної скарги, Верховний Суд вважає за потрібне відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

ІІ. Мотиви Верховного Суду

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Між тим, пунктом 2 частини 5 цієї ж статті обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 2 частини 6 статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема типові справи.

Крім того, відповідно до частини 5 статті 291 КАС України рішення суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду типової справи може бути оскаржено в касаційному порядку виключно з таких підстав:

1) суд першої та (або) апеляційної інстанції при вирішенні типової справи не визнав її типовою справою та (або) не врахував правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи;

2) справа, в якій судом першої та (або) апеляційної інстанції ухвалено рішення з урахуванням правових висновків, викладених у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, не відповідає ознакам типової справи.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 13 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Київського районного відділу у місті Одесі Головного управління ДМС України в Одеській області із заявою про видачу паспорту громадянина України старого зразка у вигляді книжечки, форма якого затверджена постановою Верховної Ради України № 2503-ХІІ від 26 червня 1992 року, зазначаючи про заборону внесення даних до Єдиного державного демографічного реєстру та відповідну видачу паспорта книжечки без використання засобів Демографічного реєстру.

Листом за №5112/8488 від 27 листопада 2018 року Київський районний відділ у місті Одесі Головного управління ДМС України в Одеській області повідомив заявника, зокрема, про можливість отримання паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм із внесенням до нього відповідної інформації лише визначеною Постановою № 302.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що норми Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» на відміну від норм Положення про паспорт громадянина України, затверджене постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII (теж діючого на момент виникнення правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові, та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було «встановлене законом») не було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки ОСОБА_2 має право на отримання паспорта у формі книжечки, то відмова Київського районного відділу у місті Одесі Головного управління ДМС України в Одеській області є протиправною, а порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача оформити та видати йому бланк паспорта у формі паспортної книжечки.

Аналіз змісту оскаржуваних судових рішень свідчить про те, що вони ухвалені з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 19 вересня 2018 року, прийнятої за результатами розгляду зразкової адміністративної справи № 825/3265/17, а справа відповідає ознакам типової, наведеним у вказаному судовому рішенні Великої Палати Верховного Суду, а саме:

а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорта у формі книжечки, у відповідності до Положення № 2503-ХІІ;

б) відповідач - територіальні органи ДМС України;

в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення № 2503-ХІІ.

За приписами частини п`ятої статті 291 КАС України рішення суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду типової справи може бути оскаржено в касаційному порядку виключно з таких підстав:

1) суд першої та (або) апеляційної інстанції при вирішенні типової справи не визнав її типовою справою та (або) не врахував правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи;

2) справа, в якій судом першої та (або) апеляційної інстанції ухвалено рішення з урахуванням правових висновків, викладених у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, не відповідає ознакам типової справи.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, визначених частиною другою статті 291 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Ураховуючи викладене та керуючись ст. 291, 328, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року у справі №420/6484/18 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , до Київського районного відділу у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду