Справа № 824/820/19-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/820/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Григораш В.О.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

01 вересня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Ватаманюка Р.В. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Держпраці у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2019 року позивач ФОП ОСОБА_1 звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу №ЧВ757/19/423/АВ/П/ТД-ФС/140 від 11.04.2019, про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 125190,00 грн.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.03.2020 позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з даним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не з`ясував усі обставини, що мають значення для справи та надав не належну оцінку тим обставинам та доказам, що присутні в матеріалах справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ФОП ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий 02.11.2007 Косівським РВ УМВС України в Івано-Франківській області (а.с.53-54). Основний вид діяльності: 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування. Загальна кількість оформлених працівників станом на день перевірки становить 4 особи.

В період з 22.03.2019 по 25.03.2019, на підставі направлення від 21.03.2019 №04-126 (а.с.37) та наказу на проведення інспекційного відвідування №165 від 21.03.2019 року (а.с.66), головним державним інспектором відділу з питань, додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Чернівецькій області Митрофан Параскою Танасіївною, за участю спеціаліста І категорії відділу праці, інспектора праці Вижницької міської ради Осташека Василя Семеновича, проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

За результатами проведеного інспекційного відвідування складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №ЧВ-757/19/423/АВ від 25.03.2019 (а.с.38-45), яким зафіксовано наступні порушення:

1) пп. 5 ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України "Укладення трудового договору" - працівниця ОСОБА_2 о 10 год. 22.03.2019 була допущена до роботи в кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.

2) Постанова КМУ "Про порядок повідомлення ДФС та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" від 17.06.2015 року №413 - підприємець ОСОБА_1 не повідомила територіальний орган Державної фіскальної служби про прийняття на роботу ОСОБА_2 до початку її роботи в кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 ";

3) ст.142 КЗпП України "Правила внутрішнього трудового розпорядку. Статути і положення про дисципліну" - у підприємця відсутні правила внутрішнього трудового розпорядку;

4) ст.57 КЗпП України - підприємцем ОСОБА_1 не розроблені графіки змінності роботи працівників кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " відповідно до вимог чинного законодавства;

5) ч. 2 ст. 30 ЗУ "Про оплату праці" - впродовж 2018 року підприємцем ОСОБА_1 не вівся у встановленому порядку облік виконуваної працівниками роботи, не велася типова форма П-5 "Табель обліку використання робочого часу", яка застосовується для обліку використання робочого часу всіх категорій працюючих, для контролю за дотриманням встановленого режиму робочого часу, для отримання даних про відпрацьований час, розрахунку заробітної плати, тощо;

6) стаття 189 КЗпП України - підприємцем не ведеться спеціальний облік неповнолітньої працівниці ОСОБА_2 із зазначенням дати її народження, дати прийняття на роботу, результатів медогляду;

7) стаття 191 КЗпП України - на день інспекційного відвідування 22.03.2019 в неповнолітньої ОСОБА_2 відсутні дані про попередній медичний огляд із заключенням медичного закладу;

8) п.1 ч.1 статті 51 КЗпП - особам молодше вісімнадцяти років не встановлений скорочений робочий час. Так, за трудовим договором від 21.03.2019 офіціанту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , час виконання робіт встановлено з 10.00 до 19.00, вихідні дні субота, неділя.

Під час інспекційного відвідування у ОСОБА_2 були відібрані пояснення, яка пояснила, що вона прийшла домовитись про роботу. Після закінчення школи хотіла працювати в кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". Вчитися не планує іти. Сьогодні, 22.03.2019, ОСОБА_2 прийшла на стажування, щоб побачити, яка там обстановка щоб працювати. Прийшла в кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " на 10:00 год. на практику. Заробітна плата 200 грн. на день (а.с.69).

ОСОБА_1 під час проведеного інспекційного відвідування 22.03.2019 року надала письмові пояснення в яких зазначила, що згідно пояснень ОСОБА_2 вона знаходилась в кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " домовитись та ознайомитись з роботою, яку вона може виконувати після закінчення школи (а.с.71).

Також, ОСОБА_1 під час проведеного інспекційного відвідування 25.03.2019 надала додаткові письмові пояснення в яких зазначила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 являється однією і тією ж особою, яка надала інформацію про різні імена батьків, так як у неї є біологічний батько - ОСОБА_4 , а фактичний - ОСОБА_5 (а.с.70).

З метою усунення порушень виявлених під час інспекційного відвідування, позивачу було надіслано припис про усунення виявлених порушень №ЧВ-19/423/АВ/П від 25.03.2019, яким зобов`язано позивача в встановлені строки усунути порушення вказані в акті №ЧВ-757/19/423/АВ від 25.03.2019 (а.с.46-47).

28.03.2019 ФОП ОСОБА_1 надала відповідь на припис про усунення виявлених порушень №ЧВ-19/423/АВ/П від 25.03.2019 в якій повідомила (а.с.107-108), що як вже було виявлено, під час інспекційного відвідування, в кафе " ОСОБА_6 " знаходилась ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дана особа, як виявилось є ученицею школи і окрім цього не має ідентифікаційного коду. Однак мала велике бажання працювати і пішла на обман, надавши усно ідентифікаційний код ОСОБА_3 , яку і фактично було прийнято на роботу, про що є підтвердження Повідомлення про прийняття працівника на роботу від 21.03.2019 (а.с.119) Трудовий договір, посадові інструкції, інструкції з охорони праці готувались до підпису. Виявлені інспектором неточності з даними ОСОБА_2 під час перевірки розкрили обман неповнолітньої і ФОП ОСОБА_1 було прийнято рішення відмінити прийняття на роботу ОСОБА_2 . Станом на 25.03.2019 після виявленого порушення, було знайдено жительку міста Вижниця ОСОБА_3 і оформлено наказ на її звільнення за згодою сторін (а.с.115, 118). Податки передбачені згідно нарахування заробітної плати за період з 21.03.2019 по 25.03.2019 буде сплачено (а.с.120-123). В зв`язку з вищевикладеним, у ФОП ОСОБА_1 не має прийнятих на роботу неповнолітніх.

На підставі акта про інспекційне відвідування №ЧВ-757/19/423/АВ від 25.03.2019, відповідачем винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЧВ-757/19/423/НД/АВ/П/ТД-ФС/140 від 11.04.2019, якою, за порушення пп.5 ч.1 та ч.3 ст.24 КЗпП України, на ФОП ОСОБА_1 вирішено накласти штраф у розмірі 125190,00 грн. (а.с.48-49).

Вважаючи протиправною постанову Управління Держпраці в Чернівецькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЧВ757/19/423/АВ/П/ТД-ФС/140 від 11.04.2019, позивач звернувся до суду з позовом про її скасування.

Також, судом першої інстанції встановлено, - в судовому засіданні, в присутності матері - ОСОБА_7 , в якості свідка була допитана неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З приводу відомих їй обставин у справі ОСОБА_2 пояснила, що 21.03.2019 вона хотіла влаштуватись на роботу в кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " власником якого є ОСОБА_1 . Вони домовились, що вона прийде в кафе 22.03.2019 о 11 год. 00 хв. для оформлення трудового договору.

22.03.2019 ОСОБА_2 прийшла в кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " раніше, о 10 год. 00 хв., для того, щоб ознайомитись з умовами праці. Зайшовши в приміщення кафе, ОСОБА_2 привіталась із працюючим там персоналом, сказала, що прийшла влаштовуватись на роботу, у відповідь їй запропонували зачекати біля борної стійки.

В цей же час, до приміщення кафе зайшли інспектори Управління Держпраці у Чернівецькій області і запитали у ОСОБА_2 чи вона працює у даному кафе. ОСОБА_2 відповідала інспекторам, що не працює тут, а лише прийшла влаштовуватись на роботу, на що останні дали їй аркуш паперу для написання пояснень та почали диктувати, що писати.

Під час надання пояснень, ОСОБА_2 повідомила інспекторам в якому класі вона вчиться та якого року вона народження, проте інспектори не запропонували їй покликати педагога чи батьків для дачі пояснень у їх присутності. ОСОБА_2 зазначила, що під час написання пояснень інспектори на неї тиснули, вказуючи що їй потрібно писати в поясненнях.

Після надання пояснень, ОСОБА_2 пішла додому, та в кафе більше не ходила, бо злякалась тих подій, що відбулись. В телефонному режимі ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_1 , що ходити на роботу не буде.

Також свідок пояснила, що не правильно сказала інспекторам своє ім`я по батькові, оскільки ім`я її біологічного батька - ОСОБА_4 , а вітчима, з яким вона проживає тривалий час, - ОСОБА_5 . Тому, у зв`язку із сильним хвилюванням, назвала своє по батькові таке, яким її називають у побуті.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що своїми поясненнями, даними безпосередньо в суді, з участю свого законного представника, неповнолітня свідок ОСОБА_2 повністю спростувала свої письмові пояснення, відібрані у неї державним інспектором праці без участі законного представника та без роз`яснення їй процесуальних прав.

Враховуючи наведене суд першої інстанції не бере до уваги пояснення ОСОБА_2 від 22.03.2019, натомість приймає до уваги пояснення надані нею у судовому засіданні в якості свідка.

Також, суд першої інстанції зазначив, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не враховано пояснення ФОП ОСОБА_1 від 28.03.2019, які було надано у відповідь на припис про усунення виявлених порушень №ЧВ-19/423/АВ/П від 25.03.2019, в яких остання повідомила (а.с.107-108), що під час інспекційного відвідування, в кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " знаходилась ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дана особа, як виявилось є ученицею школи і окрім цього не має ідентифікаційного коду. Однак мала велике бажання працювати і пішла на обман, надавши усно ідентифікаційний код ОСОБА_3 , яку і фактично було прийнято на роботу, про що є підтвердження Повідомлення про прийняття працівника на роботу від 21.03.2019 (а.с.119) Трудовий договір, посадові інструкції, інструкції з охорони праці готувались до підпису. Виявлені інспектором неточності з даними ОСОБА_2 під час перевірки розкрили обман неповнолітньої і ФОП ОСОБА_1 було прийнято рішення відмінити прийняття на роботу ОСОБА_2 . Станом на 25.03.2019 після виявленого порушення, було знайдено жительку міста Вижниця ОСОБА_3 і оформлено наказ на її звільнення за згодою сторін (а.с.115, 118). Податки передбачені згідно нарахування заробітної плати за період з 21.03.2019 по 25.03.2019 буде сплачено (а.с.120-123). В зв`язку з вищевикладеним, у ФОП ОСОБА_1 не має прийнятих на роботу неповнолітніх.

При цьому, відповідачем не наведено та не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували вчинення позивачем правопорушення, передбаченого пп. 5 ч. 1 та 3 ст. 24 КЗпП, зокрема факт допуску неповнолітньої ОСОБА_2 до виконання обов`язків будь-якого працівника кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що належить ФОП ОСОБА_1 .

За відсутності доведення відповідачем належними та допустимими доказами в діях позивача правопорушення, передбаченого пп.5 ч.1 та ч.3 ст.24 КЗпП, оскаржувана постанова №ЧВ757/19/423/АВ/П/ТД-ФС/140 від 11.04.2019 про накладення, що винесена за результатами проведеного відповідачем контрольного заходу на підставі акту інспекційного відвідування від 25.03.2019 №ЧВ-757/19/423АВ, є протиправною та підлягає скасуванню.

З урахуванням вказаного суд першої інстанції дійшов висновку, що під час розгляду справи відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами обґрунтованості винесеної ним постанови про накладення на позивача штрафу №ЧВ757/19/423/АВ/П/ТД-ФС/140 від 11.04.2019 та не спростовано доводів позивача. А тому, позовні вимоги позивача про визнання протиправною та скасування постанови Управління Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафу за №ЧВ757/19/423/АВ/П/ТД-ФС/140 від 11.04.2019 підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно з ст.38 Закону України "Про охорону праці" у державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

У відповідності до ст.39 Закону України "Про охорону праці" посадові особи спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з нагляду за охороною праці мають право безперешкодно відвідувати підконтрольні підприємства (об`єкти), виробництва фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та здійснювати в присутності роботодавця або його представника перевірку додержання законодавства з питань, віднесених до їх компетенції.

За правилами ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Перелік підстав для здійснення позапланового заходу визначено в ч.1 ст.6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" є:

- подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

- виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб`єктом господарювання у документі обов`язкової звітності, крім випадків, коли суб`єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов`язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов`язаний повідомити суб`єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Невиправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;

- перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);

- звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом;

- неподання суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів;

- доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

- настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.

Згідно з п.1 Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96 (далі Положення №96) Державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пп.5 п.6 Положення №96 Державна служба України з питань праці для виконання покладених на неї завдань має право: безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Державна служба України з питань праці.

Пунктом 7 Положення №96 передбачено, що Державна служба України з питань праці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 "Про деякі питання реалізації ст.259 КЗпП України та ст.34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі Порядок №295).

Відповідно до п.2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Державна служба України з питань праці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Згідно з п.3 Порядку №295 інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад, посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Як передбачено пп.3 п.5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Відповідно до п.8 Порядку №295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Згідно з п.9 Порядку №295 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Відповідно ст.12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81, 1947 року "Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі" (Конвенцію ратифіковано Законом №1985-IV від 08.09.2004) Інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право:

a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції;

b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та

c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема:

i) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм;

ii) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги;

iii) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами;

iv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.

У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків.

Пунктами 19, 20 Порядку №295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Згідно з п.21 Порядку № 295 визначено, що якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п.27, 28 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності. У разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.

Як передбачено п.29 Порядку №295 заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Враховуючи зазначене та матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що вказаний вище порядок проведення перевірки був дотриманий відповідачем.

В свою чергу, механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною 2 статті 265 КЗпП України та частинами 2-7 статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначено постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення" від 17.07.2013 №509 .

Пунктом 2 Порядку № 509 визначено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Згідно з п.6 Порядку №509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Відповідно до п.7 Порядку №509 справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його проінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Разом з тим, п.2 Порядку № 509 визначено, що штрафи можуть бути накладені на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації, акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади, акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Згідно з п.4 Порядку №509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

В свою чергу, як вірно встановлено судом першої інстанції, під час проведення інспекційного відвідування, перевіряючими у приміщенні кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " була виявлена неповнолітня особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою ФОП ОСОБА_1 не уклала трудовий договір. У зв`язку з вказаним перевіряючи у ОСОБА_2 були відібрані пояснення та зафіксовано факт не укладення трудового договору в акті інспекційного відвідування №ЧВ-757/19/423/АВ від 25.03.2019 та встановлено порушення пп. 5 ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

Разом з тим, в судовому засіданні, в присутності матері - ОСОБА_7 , в якості свідка була допитана неповнолітня ОСОБА_2 (а.с.135-138). При цьому суд враховує, що своїми поясненнями, даними безпосередньо в суді, з участю свого законного представника, неповнолітня свідок ОСОБА_2 повністю спростувала свої письмові пояснення, відібрані у неї державним інспектором праці без участі законного представника та без роз`яснення їй процесуальних прав.

ОСОБА_2 пояснила, що 22.03.2019 о 10 год. 00 хв., за попередньою домовленістю, прийшла в кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", яке належить ФОП ОСОБА_1 , для того, щоб влаштуватись на роботу. Очікуючи ОСОБА_1 для обговорення з нею деталей працевлаштування ОСОБА_2 перебувала біля барної стійки, в цей момент до неї підійшли інспектори Управління Держпраці у Чернівецькій області та відібрали пояснення.

Під час надання пояснень, ОСОБА_2 повідомила перевіряючим, що не працює у кафе, а прийшла працевлаштовуватись та очікує на роботодавця для обговорення умов майбутнього працевлаштування.

Також, як вірно встановлено судом першої інстанції під час проведеного інспекційного відвідування 25.03.2019 ОСОБА_1 надала додаткові письмові пояснення в яких зазначила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 являється однією і тією ж особою, яка надала інформацію про різні імена батьків, так як у неї є біологічний батько - ОСОБА_4 , а фактичний - ОСОБА_5 .

Крім того, при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не враховано пояснення ФОП ОСОБА_1 від 28.03.2019, які було надано у відповідь на припис про усунення виявлених порушень №ЧВ-19/423/АВ/П від 25.03.2019, в яких остання повідомила (а.с.107-108), що під час інспекційного відвідування, в кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " знаходилась ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дана особа, як виявилось є ученицею школи і окрім цього не має ідентифікаційного коду. Однак мала велике бажання працювати і пішла на обман, надавши усно ідентифікаційний код ОСОБА_3 , яку і фактично було прийнято на роботу, про що є підтвердження Повідомлення про прийняття працівника на роботу від 21.03.2019 (а.с.119) Трудовий договір, посадові інструкції, інструкції з охорони праці готувались до підпису. Виявлені інспектором неточності з даними ОСОБА_2 під час перевірки розкрили обман неповнолітньої і ФОП ОСОБА_1 було прийнято рішення відмінити прийняття на роботу ОСОБА_2 . Станом на 25.03.2019 після виявленого порушення, було знайдено жительку міста Вижниця ОСОБА_3 і оформлено наказ на її звільнення за згодою сторін (а.с.115, 118). Податки передбачені згідно нарахування заробітної плати за період з 21.03.2019 по 25.03.2019 буде сплачено (а.с.120-123). В зв`язку з вищевикладеним, у ФОП ОСОБА_1 не має прийнятих на роботу неповнолітніх.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.75 та ст.76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В свою чергу, згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач надав належні докази на підтвердження своїх позовних вимог, в свою чергу відповідачем не надано доказів на спростування доводів позивача в частині здійснення підприємницької діяльності іншою особою за місцем перевірки.

Щодо доводів апелянта в частині роботи ОСОБА_3 22.03.2019, колегія суддів зазначає, що як було встановлено показами свідка (самої ОСОБА_3 ) та позивача вона не працювала, а очікувала ОСОБА_1 щоб влаштуватись на роботу. Тобто, доводи апелянта в цій частині спростовуються обставинами справи.

В свою чергу, згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

А тому, виходячи з заявлених позовних вимог, апеляційної скарги, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Держпраці у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачений ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Ватаманюк Р.В. Полотнянко Ю.П.