Справа № 2а-15239/10/0470
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 вересня 2020 року м. Дніпросправа № 2а-15239/10/0470

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Кругового О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року(головуючий суддя Букіна Л.Є.), розглянутій в порядку письмового провадження

за позовом Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" до Дніпропетровської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, 3 особи - Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - Товариство) в листопаді 2010 року звернувся до суду з позовною заявою до Дніпропетровської митниці Міндоходів ,правонаступником якої стала Дніпропетровська митниця ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, 3 особи - Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві про визнання протиправним рішення митниці про визначення митної вартості товарів №113000006/2010/000384/1 від 19.05.2010 року, скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №113050000/0/000583 від 19.05. 2010 року, повернення з Державного бюджету України в особі Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області коштів на відшкодування шкоди у вигляді надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 4508,68 грн. та ввізного мита у розмірі 1073,49 грн.

Обґрунтовуючи позовну заяву, вказувало, що дії митного органу по визначенню митної вартості товару, що ввозився позивачем, по шостому (резервному), а не по першому (за ціною договору), як було здійснено Товариством, методу суперечать вимогам Митного кодексу України від 11 липня 2002 року №92-IV (який був чинним на час виникнення спірних відносин; далі - МК України), оскільки ним надано всі необхідні документи для ідентифікації товару, що ввозився на виконання умов контракту від 12.02.2010 року №0212- SG02/10, та підтвердження заявленої митної вартості.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2014 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановлені по справі рішення скасовані постановою Верховного Суду від 30 серпня 2019 року, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Позивач надіслав на адресу суду уточнену позовну заяву, в якій позовні вимоги викладено у такій редакції: визнати протиправним та скасувати прийняті відповідачем рішення про визначення митної вартості товарів від 19.05.2010 року №113000006/2010 /000384/1; визнати протиправною та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 19.05.2010 року №113050000/0/000583 (т.3, а.с.5-13).

У відзиві на позов відповідач зазначив про правомірність прийнятих 19.05.2010 року рішення про коригування митної вартості товарів №113000006/2010/000384/1, картки відмови у прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №113050000/0/000583, а тому вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 19.05.2010 року №113000006/2010/000384/1, картку відмови у прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 19.05.2010 року №113050000/0/000583, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача присуджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 88,83 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права а також клопотання про здійснення заміни відповідача Дніпропетровської митниці ДФС на правонаступника Дніпровську митницю Держмитслужби.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до постанов Кабінету Міністрів України №1200 від 18.12.2018 року «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України», №858 від 02.10.2019 року «Про утворення територіальних органів Державної митної служби», визначено реорганізувати Дніпропетровську митницю ДФС шляхом приєднання до Дніпровської митниці Держмитслужби.

Статтею 52 КАС України визначено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

З огляду на вищенаведені обставини та на підставі приписів ст.52 КАС України, колегія суддів вважає можливим клопотання задовольнити та здійснити заміну відповідача по справі №2а-15329/10/0470 з Дніпропетровської митниці ДФС на правонаступника Дніпровську митницю Держмитслужби.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначається, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1,2,3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст.2 та ч.4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 року відповідає в повній мірі, а вимоги апеляційної скарги є не обґрунтованими з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 12 лютого 2010 року між ВАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (як покупцем) та фірмою "Alderston GB Limited", м. Лондон, Велика Британія (як продавцем) укладено зовнішньоекономічний контракт №0212-SG02/10, згідно з умовами якого продавець зобов`язувався здійснити поставку визначеного у специфікаціях товару, зокрема, цегли вогнетривкої NO. 27 АLKO-85 С, NO. 65А АLKO-85 С, суміші жаробетонної KOTOR TO7A-1, а покупець - прийняти та оплатити товар.

На підставі вищезазначеного договору на митну територію України 19.05.2010 року позивачем ввезений товар - цегла вогнетривка NO.27 АLKO-85 С, NO. 65А АLKO-85 С, жаробетонна суміш KOTOR TO7A-1 (виробник товару «REFRAKO S.R.O.», Словаччина), митна вартість якого визначена за ціною договору (контракту), та для здійснення митного контролю та митного оформлення подана вантажна митна декларація №113050000/2010/004000.

Для підтвердження заявленої митної вартості позивачем надані наступні документи: облікова картка суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності №11305/02/98/00015 від 10.02.2010 року; рахунок-фактура (інвойс) №100212-018 від 18.05. 2010 року, зовнішньоекономічний контракт №0212-SG02/10 від 12.02. 2010 року із специфікацією №1, акт №75/04-026/1455111-І від 17.05.2010 року, сертифікати якості від 12.05. 2010 року, пакувальний лист від 12.05. 2010 року, накладну CMR А №5678 від 12.05. 2010 року, книжка МДП DX. 63886460 від 13.05.2010 року, довідка СДПІ у м. Кривому Розі про декларування валютних цінностей №21 від 28.04. 2010 року, сертифікат про походження товару №101078 від 11.05. 2010 року, рішення Криворізької митниці від 13.05. 2010 року про визначення митної вартості товарів №11300000/2010/000366/1.

Під час здійснення митного контролю митницею запропоновано позивачу надати додаткові документи, а саме: прайс-лист фірми-виробника товару, калькуляцію фірми-виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством, а також інші документи, що підтверджують заявлену митну вартість.

У зв`язку з ненаданням позивачем додаткових документів, митним органом прийнято рішення про визначення митної вартості товару №113000006/2010/000384/1 від 19.05. 2010 року із застосуванням шостого методу, та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №113050000/0/00583 від 19.05. 2010 року.

В графі 33 прийнятого рішення митним органом зазначено про порушення позивачем вимог МК України, Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1766 від 20 грудня 2006 року (далі - Порядок №1766), та Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №339 від 09 квітня 2008 року (далі - Порядок №339).

Не погодившись з такими рішеннями відповідача, позивач звернувся із позовом до суду.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 266 МК України основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Відповідно до ст. 267 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), використовується в разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) стосовно продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, що унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не може бути зроблено відповідне коригування відповідно до положень частини другої цієї статті; 4) покупець і продавець не є пов`язаними між собою особами або хоч і є пов`язаними між собою особами, але ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 264 МК України заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За змістом ст. 265 МК України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

За приписами п. 2 Порядку №339 контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення здійснюється митним органом відповідно до ст. 41 МК України, зокрема, шляхом: проведення перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю, а також порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

В силу викладеного митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, такий контроль в силу положень пункту 2 Порядку №339 може здійснюватися в тому числі шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням бази даних Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, яка містить відповідну інформацію.

Наявність в ЄАІС ДМСУ інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості товару.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 22 жовтня 2013 року у справі №21-342а13.

Здійснивши аналіз чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.

Відповідно до пункту 10 Порядку №1766 відомості, на підставі яких декларантом визначено та заявлено (задекларовано) митну вартість товарів, повинні базуватися на об`єктивних даних, що підлягають обчисленню та перевірці відповідно до вимог МК України. Декларант має право на доведення у передбачений законодавством строк митному органові правильності визначення ним митної вартості товарів.

За приписами пп. 11, 14 Порядку №1766 для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов`язаний подати додаткові документи. Якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем товар (цегла вогнетривка NO. 27 АLKO-85 С, NO. 65А АLKO-85 С, суміш жаробетонна KOTOR TO7A-1) до митного оформлення за ВМД №113050000/2010/004000 від 19.05.2010 року заявлявся за митною вартістю, визначеною на підставі зовнішньоекономічного контракту №0212-SG02/10 від 12.02.2010 року та специфікації №1 до нього, при цьому на підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною договору позивачем надано митному органу повний пакет документів у відповідності до переліку, визначеного законодавством України.

Разом з тим за основу для коригування митної вартості придбаного позивачем товару за резервним методом митним органом взято митну вартість товару згідно рішення Криворізької митниці від 13.05.2010 року про визначення митної вартості товарів №11300000/2010/000366/1 стосовно подібного товару, при цьому відповідачем не зазначено точної номенклатури вказаного товару, не перевірено, чи дійсно товар, який взятий відповідачем за взірець як такий, що вже ввозився на митну територію України за вищою митною вартістю, ніж заявлена позивачем, є аналогічним заявленому останнім у ВМД №113050000/2010/004000 від 19.05. 2010 року, враховуючи те, що умовами укладеного Товариством контракту (з врахуванням специфікації) передбачалась поставка багатьох видів цегли й за різною ціною, а також не вказано, яким чином митна вартість товару ним визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими ним визначено таку вартість товару.

В силу викладеного є вірним висновок суду першої інстанції, що сама лише інформація з бази даних ДФС, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може слугувати обґрунтованим доказом вартості оцінюваного товару за резервним методом.

Матеріли справи свідчать, що відповідачем поставлено під сумнів митну вартість товару також у зв`язку із відсутністю банківських документів, що підтверджують предоплату товару у розмірі 30%.

В той же час, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а тому суд першої інстанції правильно зазначив у рішенні, що умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості товару за ціною договору.

Доводами апеляційної скарги вказані обставини не спростовуються.

З урахуванням викладеного судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Суд першої інстанції відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України правомірно стягнув на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачену суму судового збору у розмірі 88,83грн.

Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року по адміністративній справі №2а-15329/10/0470 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 2 вересня 2020 року, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий