Справа № 320/6975/19
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2020 року № 320/6975/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міського голови Переяславської міської ради Київської області Костіна Тараса Вікторовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

о б с т а в и н и с п р а в и:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до міського голови Переяславської міської ради Київської області Костіна Тараса Вікторовича, в якому позивач просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність міського голови Переяславської міської ради Київської області Костіна Тараса Вікторовича, яка полягає у невнесенні протягом двох тижнів (від дати реєстрації клопотання) на пленарне засідання сесії Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області стосовно погодження та затвердження проекту землеустрою ОСОБА_2 щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1000 га, по АДРЕСА_1 , за клопотаннями від 22.03.2019, 03.05.2019, 01.11.2019, зареєстрованими у Переяслав-Хмельницькій міській раді Київської області;

- зобов`язати міського голову Переяславської міської ради Київської області Костіна Тараса Вікторовича організувати та забезпечити розгляд Переяслав-Хмельницькою міською радою Київської області клопотання ОСОБА_1 про погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , орієнтованою площею 0,1000 га.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що будучи потерпілою від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з пунктом 20 статті 20 якого передбачено обов`язкове відведення місцевими радами земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, нею було вжито заходів щодо отримання розробленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Землевпорядкування та кадастр» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_2 в межах АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,1000 га.

Проте, звернувшись до сесії Переяслав-Хмельницької міської ради з відповідними заявами від 22.03.2019, 03.05.2019 та 01.11.2019 про погодження та затвердження вищевказаного проекту землеустрою за набувальною давністю, Переяслав-Хмельницьким міським головою ОСОБА_3 в порушення вимог чинного законодавства безпідставно не внесено вищевказані заяви позивача на розгляд сесії міської ради, чим порушено вимоги частини дев`ятої статті 118 Земельного кодексу України, статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламенту Переяслав-Хмельницької міської ради сьомого скликання.

З урахуванням викладеного вважає, що бездіяльність відповідача суперечить вимогам закону та порушує охоронювані законом права та інтереси позивача на отримання у власність спірної земельної ділянки.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.12.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

29 січня 2020 року від відповідача через службу діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Стверджує, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_2 в межах АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,1000 га повинен був бути погоджений Відділом містобудування, архітектури та використання земель виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради. Однак, як свідчать копії цього проекту, подані позивачем до суду, проект не був погоджений у встановленому законом порядку, а саме: в проекті міститься текст висновку Відділу містобудування, архітектури та використання земель виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради, який ніким не підписаний та без зазначення дати та номеру. Вважає, що оскільки проект землеустрою не був погоджений органом уповноваженим відповідно до статті 186-1 Земельного кодексу України, а вищевказана норма закону не передбачає будь-якого втручання міського голови на будь-якому етапі в процесі погодження проекту землеустрою, міський голова не наділений відповідно до закону повноваженнями щодо погодження проекту землеустрою.

Зазначив також, що на усі звернення позивача, а саме від 22.03.2019, від 06.05.2019 та від 01.11.2019 їй було надано вичерпні відповіді від 17.04.2019 № 20-22-456, від 06.06.2019 № 20-22-697 та від 25.11.2019 № 20-22-1493.

Крім того, відповідач зазначив, що розглянувши оригінал проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки, встановлено, що було надано висновок про відмову у погодженні цього проекту землеустрою від 24.10.2019 № 277. На теперішній час це питання є предметом розгляду у Переяслав-Хмельницькому міськрайонному суді Київської області відповідно до відкритого провадження у справі № 373/2286/17. Стосовно невнесення у двотижневий термін на сесію міської ради питання про затвердження вищевказаного проекту землеустрою зазначив, що на момент звернення позивача з відповідними заявами від 22.03.2019, від 03.05.2019 та від 01.11.2019, рішення Переяслав-Хмельницької міської ради від 04.09.2017 № 99-42/2-VІІ «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для подальшого оформлення права власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_2 » втратило чинність, оскільки цим рішенням було зобов`язано погодити проект землеустрою у відповідності до вимог статті 186-1 Земельного кодексу України, а у пункті 6 вказаного рішення було передбачено, що воно дії протягом одного року з дня набрання ним чинності.

З огляду на вищевикладене відповідач вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

07 лютого 2020 року від позивача через службу діловодства суду надійшла відповідь на відзив, за результатом вивчення змісту якої судом встановлено, що позивач позов підтримала, просила суд його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України та наділена адміністративною процесуальної дієздатністю, що підтверджено паспортом Серії НОМЕР_1 (а.с. 38-40).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 23.10.1995, позивач є громадянкою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1).

З матеріалів справи встановлено, що 16.08.2017 позивач звернулася до Переяслав-Хмельницького міського голови ОСОБА_3 із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для подальшого оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га. Зазначила, що ділянка площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 , з 1998 року, протягом 19 років знаходиться в її постійному користуванні під сезонним обробітком.

Рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області сьомого скликання від 04.09.2017 № 99-42/2-VІІ «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для подальшого оформлення права власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_2 » надано дозвіл позивачу на виготовлення проекту землеустрою для подальшого оформлення права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,1000 га, розташовану в межах АДРЕСА_2 (код КВЦПЗ-02.1). Присвоєно нововідведеній земельній ділянці поштову адресу: АДРЕСА_1 . Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність погодити відповідно до статті 186-1 Земельного кодексу України. Розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність замовити в суб`єкта господарювання, який є виконавцем робіт із землеустрою відповідно до чинного законодавства. Остаточне уточнення площі земельної ділянки буде проведено після виготовлення проекту землеустрою. Рішення діє протягом одного року з дня набрання ним чинності. Попереджено позивача про те, що у разі виявлення на стадії виготовлення та затвердження проекту землеустрою факту попереднього безоплатного отримання земельної ділянки із комунальної власності для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), дане рішення втрачає чинність.

05 вересня 2017 року позивач звернулася із відповідною заявою до ТОВ «Землевпорядкування та кадастр» з проханням виготовити проект землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на підставі рішення Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області сьомого скликання від 04.09.2017 № 99-42/2-VІІ.

ТОВ «Землевпорядкування та кадастр» було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_4 в межах АДРЕСА_1 .

Позивач неодноразово зверталася із відповідними заявами від 22.03.2019, від 03.05.2019 та від 01.11.2019 до Переяслав-Хмельницького міського голови з проханням погодити та затвердити вищевказаний проект землеустрою і передати їй у приватну власність за набувальною давністю вищевказану земельну ділянку.

На звернення позивача від 22.03.2019 було надано відповідь від 17.04.2019 № 20-22-456, за результатом вивчення змісту якої судом встановлено, що наданий проект землеустрою є непогоджений відповідно до статті 186-1 Земельного кодексу України.

На звернення позивача від 06.05.2019 було надано відповідь від 06.06.2019 № 20-22-697, відповідно до якої встановлено, що розглянувши подані позивачем документи, зокрема, оригінал проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки, було надано висновок про відмову у погодженні цього проекту землеустрою від 24.10.2017 № 277. На теперішній час це питання є предметом розгляду у Переяслав-Хмельницькому міськрайонному суді Київської області відповідно до відкритого провадження у справі № 373/2286/17.

Додатково повідомлено, що попередньо Переяслав-Хмельницькою міською радою на підставі затвердженої містобудівної документації «Плану зонування (зонінг) території» від 28.01.2016 за № 12-06-VII та «Детального плану території для розміщення житлової забудови в м. Переяславі-Хмельницькому Київської області» від 05.09.2016 за № 315-17, відповідно до статей 12, 118, 121 Земельного кодексу України, пункту 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу», керуючись статтею 25, пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» було надано дозвіл учаснику бойових дій ОСОБА_5 на виготовлення проекту землеустрою для подальшого оформлення права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і прийнято відповідне рішення від 06.10.2016 за № 66-21/2-VII.

На підставі вищезазначеного рішення був розроблений проект землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки гр. ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), який погоджений в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України.

На даний час відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26.09.2017 вищезазначена земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі на підставі погодженого проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки гр. ОСОБА_5 та є сформованою, тобто присвоєно їй кадастровий номер :01:093:0408.

Тому погодити та затвердити поданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , не мас можливості, оскільки це буде порушувати права гр. ОСОБА_5 щодо отримання у власність цієї земельної ділянки.

На звернення позивача від 01.11.2019 було надано відповідь від 25.11.2019 № 20-22-1493, аналогічну відповіді від 06.06.2019 № 20-22-697 на попереднє її звернення.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача, яка полягала у невнесенні протягом двох тижнів (від дати реєстрації клопотання) на пленарне засідання сесії Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області стосовно погодження та затвердження проекту землеустрою ОСОБА_4 щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1000 га, по АДРЕСА_1 , за клопотаннями від 22.03.2019, від 03.05.2019 та від 01.11.2019, зареєстрованими у Переяслав-Хмельницькій міській раді Київської області, позивач звернулася з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд зазначає таке.

Статтею 14 Конституції України гарантується право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Пунктом «б» частини першої статті 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з приписами пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Згідно з частиною другою статті 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частина третя статті 116 ЗК України).

Таким чином, законом встановлено право громадян на одержання у власність земельних ділянок, зокрема, із земель комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, і вирішення цього питання для земель комунальної власності віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Статтею 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Отже особи, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають до органу місцевого самоврядування відповідне клопотання разом із графічними матеріалами, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з положеннями частини сьомої статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідно до статті 118 ЗК України, порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 ЗК України;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13.12.2016 у справі № 815/5987/14 та постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 545/808/17.

Судом встановлено, що рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області сьомого скликання від 04.09.2017 № 99-42/2-VІІ «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для подальшого оформлення права власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_2 » надано дозвіл позивачу на виготовлення проекту землеустрою для подальшого оформлення права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,1000 га, розташовану в межах АДРЕСА_2 (код КВЦПЗ-02.1). Присвоєно нововідведеній земельній ділянці поштову адресу: АДРЕСА_1 .

ТОВ «Землевпорядкування та кадастр» було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_4 в межах АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини восьмої статті 118 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що вищевказаний проект землеустрою не погоджений в установленому законом порядку.

В силу вимог частини першої-другої, сьомої статті 186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Органам, зазначеним у частинах першій-третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати:

додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій";

надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями;

проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Дослідивши поданий позивачем проект землеустрою судом встановлено, що в ньому наявний висновок «Про погодження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 » без номера, дати та підпису.

В той же час, із відповіді відповідача від 25.11.2019 № 20-22-1493 на звернення позивача від 01.11.2019 встановлено, що розглянувши подані позивачем документи, зокрема, оригінал проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки було надано висновок про відмову у погодженні цього проекту землеустрою від 24.10.2017 № 277.

Частиною восьмою статті 186-1 ЗК України встановлено, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій-третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій-третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

В силу вимог частин першої-другої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд не надає оцінки вищевказаному висновку, оскільки він не є предметом розгляду цієї справи.

Судом встановлено, висновок про відмову у погодженні проекту землеустрою від 24.10.2017 № 277 оскаржено позивачем в судовому порядку до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області.

З Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що в провадженні Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області перебуває справа № 373/2286/17 за позовом ОСОБА_4 до Відділу містобудування, архітектури та використання земель виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради про визнання протиправним та скасування висновку № 23-10/277 від 24.10.2017 «Про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ».

Станом на день розгляду цієї справи судом рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області у справі № 373/2286/17 не ухвалено, висновок Відділу містобудування, архітектури та використання земель виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради № 23-10/277 від 24.10.2017 «Про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 » є чинним, що свідчить про передчасне звернення позивача з цим позовом до суду.

Частиною дев`ятою статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Як встановлено судом, проект землеустрою позивача не був погоджений у передбачений законом спосіб, про що було винесено відповідний висновок № 23-10/277 від 24.10.2017.

Суд звертає увагу на те, що погодження проекту землеустрою у відповідності до вимог статті 186-1 ЗК України має суттєве значення для затвердження вищевказаного проекту землеустрою, а станом на день розгляду справи судом вищевказаний проект землеустрою є не погоджений, висновок № 23-10/277 від 24.10.2017 не скасований у передбачений законом спосіб, що виключає можливість задоволення позовних вимог в частині зобов`язання міського голову Переяславської міської ради Київської області Костіна Т.В. організувати та забезпечити розгляд Переяслав-Хмельницькою міською радою Київської області клопотання ОСОБА_4 про, зокрема, затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , орієнтованою площею 0,1000 га.

Відповідно до вимог частини третьої статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Частиною четвертою статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» передбачено, що міський голова:

1) забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади;

2) організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету;

3) підписує рішення ради та її виконавчого комітету;

4) вносить на розгляд ради пропозицію щодо кандидатури на посаду секретаря ради;

5) вносить на розгляд ради пропозиції про кількісний і персональний склад виконавчого комітету відповідної ради;

6) вносить на розгляд ради пропозиції щодо структури виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету, їх штатів, встановлених відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України;

7) здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету;

8) скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради;

9) забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання;

10) призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України «Про культуру»;

11) скликає загальні збори громадян за місцем проживання;

11-1) вносить на розгляд ради пропозиції про утворення спеціалізованої установи з надання безоплатної первинної правової допомоги;

11-2) вносить на розгляд ради пропозиції щодо кандидатури на посаду керівника установи з надання безоплатної первинної правової допомоги;

12) забезпечує виконання рішень місцевого референдуму, відповідної ради, її виконавчого комітету;

13) є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою;

14) представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства;

15) звертається до суду щодо визнання незаконними актів інших органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів;

16) укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства, а з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної ради;

17) веде особистий прийом громадян;

18) забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об`єднань;

18-1) бере участь у здійсненні державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності в межах та у спосіб, встановлені Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»;

19) здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів;

20) видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Суд констатує, що до повноважень міського голови відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в України» не входять обов`язки щодо, зокрема, щодо погодження проектів землеустрою або вжиття відповідних заходів щодо такого погодження.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами частини третьої статті 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання вимог частини другої статті 77 КАС України, відповідачем доведено належними та допустимими доказами правомірність його дій.

Натомість, позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені нею доводи спростовані відповідачем.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав до суду належні та достовірні докази, а відтак, довів правомірність своїх дій.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність в діях відповідача протиправної бездіяльності, а позовні вимоги вважає такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 132, 134, 139,143, 205, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_3 ) - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складення рішення суду 01.09.2020

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.