Справа № 360/2629/20
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

31 серпня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2629/20

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Смішливої Т.В.,

за участю

секретаря судового засідання Чепурової К.В.

позивача - ОСОБА_1

представник відповідача - не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військово - цивільної адміністрації сіл Трьохізбенка, Кряківка, Лобачеве, Лопаскине та Оріхове - Донецьке Новоайдарського району Луганської області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання поновити на вакантній посаді,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2020 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військово - цивільної адміністрації сіл Трьохізбенка, Кряківка, Лобачеве, Лопаскине та Оріхове - Донецьке Новоайдарського району Луганської області (далі - відповідач), в якій позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника військово - цивільної адміністрації сіл Трьохізбенка, Кряківка, Лобачеве, Лопаскине та Оріхове - Донецьке Новоайдарського району Луганської області № 21-К від 10.06.2020;

- зобов`язати відповідача поновити ОСОБА_1 на вакантну посаду у військово - цивільній адміністрації сіл Трьохізбенка, Кряківка, Лобачеве, Лопаскине та Оріхове - Донецьке Новоайдарського району Луганської області, яка відповідає її кваліфікації та освіті;

- стягнути з Військово - цивільної адміністрації сіл Трьохізбенка, Кряківка, Лобачеве, Лопаскине та Оріхове - Донецьке Новоайдарського району Луганської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 12441,00 грн.

Ухвалою суду від 10.07.2020 позовну заяву залишено без руху.

21.07.2020 позивачем на виконання ухвали суду від 10.07.2020 усунуто недоліки у строк, встановлений судом.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач працювала у Військово - цивільній адміністрації сіл Трьохізбенка, Кряківка, Лобачеве, Лопаскине та Оріхове - Донецьке Новоайдарського району Луганської області (далі - ВЦА) в період з 17.07.2015 по 10.06.2020 на посаді секретаря керівника.

Позивача призначено на вказану посаду наказом керівника ВЦА № 4-К від 17.07.2015.

Наказом керівника ВЦА № 21-К від 10.06.2020 позивача звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу Законів про працю України (у зв`язку зі скороченням штату працівників).

08.04.2020 позивачу вручене Повідомлення № 1 про припинення трудового договору у зв`язку із скороченням штату. Однак дане повідомлення не відповідало вимогам ст. 49-2 КЗпП України тому що відповідно до ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідачем, при звільненні позивача з роботи, в порушення вимог норм законодавства, будь-яких інших вакантних посад не запропоновано.

Представник відповідача 07 серпня 2020 року надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позивачку 08.04.2020 було попереджено повідомленням № 1 «Про припинення трудового договору у зв`язку із скороченням штату» згідно ст. 49-2 Кодексу законів про працю України. Станом на 08.04.2020 згідно штатного розпису ВЦА сіл ТКЛЛОД вакантними посадами були посада заступника керівника військово-цивільної адміністрації із взаємодії з громадськістю та загальних питань, посада заступника керівника військово-цивільної адміністрації з питань безпеки та громадського порядку та посада головного спеціаліст з інформаційної політики. Вакантна посада заступника керівника військово-цивільної адміністрації із взаємодії з громадськістю та загальних питань не могла бути запропонована позивачу в зв`язку з тим, що прийняття на зазначену посаду передбачено шляхом призначення керівником обласної військово - цивільної адміністрації за погодженням командуючого Операції об`єднаних сил відповідно до ч. 13 ст. З Закону України «Про військово-цивільні адміністрації». Вакантні посади заступника керівника військово-цивільної адміністрації з питань безпеки та громадського порядку та головного спеціаліста з інформаційної політики - це посади, які підлягають заміщенню військовослужбовцями військових формувань, осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів. Зазначив, що здобута освіта позивача не підпадає під наявні вакантні посади ВЦА при попередженні позивача про наступне вивільнення відповідно до чинного законодавства було оцінено кваліфікація та продуктивність праці працівника, а також перевірена освіта (арк. спр. 48-51).

Позивачка скористалася своїм правом та 17.08.2020 надала до суду відповідь на відзив відповідача, у якій не погодилася з позицією відповідача та зазначила, що 28.12.2019 вона здобула кваліфікацію «Магістр з екології. Викладач вищого навчального закладу», копія диплому надавалась відповідачу. Вважає, що здобутої освіти достатньо для зайняття посади заступника керівника ВЦА. Крім того, вказує на те, що згідно штатного розпису ВЦА на 2020 рік в штаті є посада спеціаліста-землевпорядника 0,5 штатної одиниці, яку за сумісництвом займає інспектор з обліку та бронювання військовозобов`язаних ВЦА ОСОБА_2 . З посиланням на п. 8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій позивачка вважає, що відповідач повинен був запропонувати їй посаду спеціаліста-землевпорядника, звільнивши з цієї посади сумісника (арк. спр. 76-79).

Не погоджуючись з позицією позивачки відповідачем подано заперечення проти відповіді на відзив (арк. спр. 91-93).

Ухвалою від 10 липня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (арк. спр. 16-17).

Ухвалою від 27 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження на 13 серпня 2020 року, витребувано докази від відповідача (арк. спр. 40-41).

У судовому засіданні 13 серпня 2020 року оголошено перерву до 31 серпня 2020 року за клопотанням позивачки з метою надання часу для підготовки відповіді на відзив.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові та відповіді на відзив.

Відповідач участь свого представника у судовому засіданні не забезпечив, про дату, час та місце повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без представника відповідача (арк. спр. 97-98).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 наказом керівника Військово - цивільної адміністрації сіл Трьохізбенка, Кряківка, Лобачеве, Лопаскине та Оріхове - Донецьке Новоайдарського району Луганської області № 4-к від 17 липня 2015 року призначено на посаду секретаря керівника з 17 липня 2015 року (арк. спр. 6).

Повідомленням від 08 квітня 2020 року ОСОБА_1 попереджена під підпис про те, що займана нею посада секретаря керівника ВЦА підлягає скороченню, а також про те, що трудовий договір з нею планується розірвати 10 червня 2020 року на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України (арк. спр. 9).

Наказом керівника Військово - цивільної адміністрації сіл Трьохізбенка, Кряківка, Лобачеве, Лопаскине та Оріхове - Донецьке Новоайдарського району Луганської області № 21-к від 10 червня 2020 року ОСОБА_1 звільнено з посади секретаря керівника ВЦА з 10 червня 2020 року у зв`язку зі скороченням штату працівників, ст. 40 ч. 1 КЗпП України (арк. спр. 8).

Також судом встановлено, що згідно зі штатним розписом Військово - цивільної адміністрації сіл Трьохізбенка, Кряківка, Лобачеве, Лопаскине та Оріхове - Донецьке Новоайдарського району Луганської області, введеним в дію з 01 січня 2020 року, штат складався з 15 штатних одиниць, у тому числі вказаним штатним розписом передбачалась посада секретаря керівника (арк. спр. 59-60).

30 березня 2020 року Командувачем об`єднаних сил за погодженням з головою Луганської обласної державної адміністрації - керівником обласної військово-цивільної адміністрацією затверджено зміни до штатного розпису Військово - цивільної адміністрації сіл Трьохізбенка, Кряківка, Лобачеве, Лопаскине та Оріхове - Донецьке Новоайдарського району Луганської області на 2020 рік, відповідно до яких виключаються зі штату посади спеціаліста-юрисконсульта та секретаря керівника, а також включено до штату посаду спеціаліста-бухгалтера (арк. спр. 57-58).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У свою чергу адміністративний суд, не втручаючись у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень щодо оптимізації структури та чисельності працівників, у відповідності із вимогами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України має перевірити, чи прийнято таке рішення із дотриманням визначених цією нормою критеріїв, а саме: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки позивачка займала посаду секретаря керівника ВЦА, яка є посадою державної служби, на проходження нею державної служби поширюються норми спеціального законодавства, а саме Закону України "Про державну службу" (далі - Закон № 889-VIII).

Норми Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України) поширюються на позивачку лише у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15, визначено, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № 803/31/16, номер провадження К/9901/1664/18.

Отже якщо мова йде про конкуренцію норм Кодексу законів про працю України та Закону України "Про державну службу", то спеціальними нормами в частині визначення підстав припинення державної служби для особи є норми Закону України "Про державну службу".

Пунктом 4 частини першої статті 83 Закону № 889-VIII (в редакції чинній на час попередження позивача про наступне вивільнення та видання наказу про звільнення) визначено, що державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону);

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 87 Закону № 889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Відповідно до ч.3 вказаної статті суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

Відповідно до ч.4 ст. 40 КЗпП України особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

Відповідно до ч.6 ст. 49-2 вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей:

про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів;

у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті;

не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Відповідно до ч.1 ст.43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об`єднаннями громадян.

Аналізуючи штатний розпис Військово - цивільної адміністрації сіл Трьохізбенка, Кряківка, Лобачеве, Лопаскине та Оріхове - Донецьке Новоайдарського району Луганської області станом на 01 січня 2020 року та штатний розпис, введений в дію з 10 червня 2020 року, судом встановлено, що відповідачем проведено скорочення двох штатних одиниць, одну з яких раніше займала позивачка.

Як зазначалося вище, згідно з п. 1 ч.1 ст. 87 Закону № 889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є:

- скорочення чисельності або штату державних службовців,

- скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців,

- реорганізація державного органу.

Отже сам факт скорочення посади секретаря керівника ВЦА є згідно з п. 1 ч.1 ст. 87 Закону № 889-VIII окремою самостійною підставою для припинення з позивачкою державної служби за ініціативою суб`єкта призначення.

Позивачка у позові наполягає на тому, що відповідач повинен був запропонувати їй всі вакантні посади, які існували на час її звільнення, однак, не зробив цього, а тому її звільнення є незаконним.

Таку позицію позивачки суд вважає хибною.

Так, про наступне вивільнення позивачку повідомлено 08 квітня 2020 року, тобто у строк понад 30 днів до звільнення. У повідомленні зазначено дату майбутнього звільнення - 10 червня 2020 року.

Крім того, з аналізу ч.3 ст. 87 Закону № 889-VIII вбачається, що суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності).

Однак, конструкція «може пропонувати» не є тотожною з конструкцією, застосованою в частині третій статті 49-2 КЗпП України, а саме: «Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом».

Тобто, у випадку звільнення зі служби державного службовця з підстав, передбачених з п. 1 ч.1 ст. 87 Закону № 889-VIII на суб`єкта призначення не покладається обов`язок щодо працевлаштування працівника, а тому він не зобов`язаний пропонувати працівнику вакантні посади, пропонування державному службовцю вакантної посади державної служби є правом суб`єкта призначення або керівника державної служби, а не обов`язком.

З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу відповідача № 21-К від 10.06.2020 є безпідставною.

Щодо позовних вимог про поновлення позивачки на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі в зв`язку із повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно із частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Оскільки суд не знайшов підстав для скасування наказу про звільнення позивача, вважаючи, що такий наказ був прийнятий відповідачем правомірно, позовні вимоги в цій частині задоволенню також не підлягають.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Військово - цивільної адміністрації сіл Трьохізбенка, Кряківка, Лобачеве, Лопаскине та Оріхове - Донецьке Новоайдарського району Луганської області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання поновити на вакантній посаді відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною третьою статті 243 КАС України повне рішення суду складено 04 вересня 2020 року.

Суддя Т.В. Смішлива