Справа № 826/1402/17
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1402/17
УХВАЛА

02 вересня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Бєлової Л.В. та суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В., перевіривши клопотання Офісу великих платників податків Державної податкової служби про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Офісом великих платників податків Державної податкової служби подано апеляційну скаргу, яка зареєстрована судом першої інстанції 15 червня 2020 р. за вх. № 03-14/81475/20.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2020 року у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2019 року відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху через її невідповідність вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Апелянту надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги 10 днів, перебіг якого обчислюється з дня отримання копії ухвали, але не раніше ніж з дня закінчення карантину, установленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), шляхом подання до суду: обґрунтованого клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2019 року із зазначенням поважних причин його пропуску та подання доказів їх поважності.

Вказаний строк був встановлений з урахуванням положень пункту 3 розділу «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року.

15 липня 2020 року відповідач отримав копію ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2020 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення.

В той же час, 17 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-IX від 18 червня 2020 року (далі - Закон України № 731-IX), яким змінено підхід до обчислення процесуальних строків під час карантину.

Так, пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 731-IX встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом, тобто, 06 серпня 2020 року.

Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Отже, станом на 02 вересня 2020 року закінчився десятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а також двадцятиденний строк, установлений пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 731-IX.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, 29 липня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява Офісу великих платників податків Державної податкової служби про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій міститься клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт вказує, що при первинному зверненні з апеляційною скаргою відповідач не мав можливості сплатити судовий збір з огляду на його значний розмір. Відповідач зазначає, що в подальшому набули чинності зміни до Закону України «Про судовий збір», тоді Офісом великих платників податків ДФС було сплачено судовий збір та повторно подано апеляційну скаргу після можливості її приведення у відповідність до вимог КАС України шляхом долучення платіжного доручення.

Перевіривши клопотання Офісу великих платників податків Державної податкової служби про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Первинну апеляційну скаргу відповідача на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2019 року зареєстровано судом першої інстанції 20 вересня 2019 року за вх. № 03-14/99265/19.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2019 року було повернуто особі, яка її подала.

Повторно подану апеляційну скаргу відповідача на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2019 року зареєстровано судом першої інстанції лише 15 червня 2020 року за вх№03-14/81475/20, тобто апеляційну скаргу було подано більш ніж через півроку з дня винесення ухвали про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Отже, апеляційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2019 року подано з пропуском 30-денного строку, передбаченого КАС України.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що поважність причин пропуску строку підлягає оцінці у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

В той же час, невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не можуть впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку.

Зазначені апелянтом обставини не є об`єктивно непереборними обставинами, такими, що не залежать від волевиявлення особи та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою і в жодному разі не дають право державному органу у будь-який необмежений час після спливу строку на апеляційне оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Відтак, відповідачем не зазначено поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження та не подано доказів їх поважності, необґрунтовано наявності обставин, які перешкоджали подати апеляційну скаргу у період з дати отримання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року про повернення апеляційної скарги по 15 червня 2020 року (дату повторного подання апеляційної скарги).

Так, в поданому на виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2020 року клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, відповідач вказує, що при первинному зверненні з апеляційною скаргою не мав можливості сплатити судовий збір з огляду на його значний розмір, однак в подальшому збір було сплачено та повторно подано апеляційну скаргу. Також, апелянт посилається на правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 15 травня 2020 року у справі № 820/1212/17.

Апеляційний суд обізнаний з вищевказаною правовою позицією Верховного Суду у справі № 820/1212/17, в якій колегією суддів Касаційного адміністративного суду було зазначено, що закон не виключає можливості поновлення суб`єкту владних повноважень процесуального строку, в тому числі строку на апеляційне оскарження судового рішення, пропущеного через фінансову неспроможність сплатити судовий збір. Виключність таких випадків може бути обумовлена, зокрема розміром судового збору, який згідно із законом підлягає сплаті за подання апеляційної скарги, оскільки це може впливати на тривалість процедури сплати судового збору державним казначейством; тривалістю пропущеного процесуального строку, оперативністю вжитих суб`єктом владних повноважень заходів для виконання вимог суду щодо сплати судового збору у відповідному розмірі.

При цьому, колегія суддів також звертає увагу, що в даній справі була висловлена окрема думка.

Однак, правовідносини у даній справі не є абсолютно аналогічними тим, за яких було ухвалено постанову Верховного Суду від 15 травня 2020 року у справі № 820/1212/17.

Як вбачається з матеріалів справи, повний текст рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2019 року було отримано Офісом великих платників податків 20 серпня 2019 року, первинну апеляційну скаргу було подано 20 вересня 2019 року, тобто в межах строку, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року апеляційну скаргу відповідача залишено без руху, надано строк 10 днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків шляхом надання платіжного доручення про сплату судового збору у сумі 5 151 226,80 грн., який в подальшому було продовжено на п`ять днів. У зв`язку з несплатою судового збору протягом наданого строку, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року апеляційну скаргу повернено особі, яка її подала.

В той же час, 27 лютого 2020 року набули чинності зміни до Закону України «Про судовий збір», якими, зокрема, було встановлено обмеження розміру суми судового збору, що справляється за подання апеляційної скарги до адміністративного суду - не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, колегія суддів наголошує, що вже з 27 лютого 2020 року відповідач мав можливість сплатити судовий збір у сумі не 5 151 226,80 грн., а в сумі, обмеженій 15 розмірами прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та повторно подати апеляційну скаргу, яка б відповідала вимогам Кодексу адміністративного судочинства України.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, судовий збір у сумі 31 530,00 грн. було сплачено лише 04 червня 2020 року згідно з платіжним дорученням № 666, апеляційну скаргу відповідача було подано повторно 15 червня 2020 року, тобто, майже через півроку після внесення відповідних змін до Закону України «Про судовий збір».

Відтак, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо поважності причин пропуску на апеляційне оскарження у зв`язку зі значним розміром судового збору, який необхідно було сплатити, а також посилання на правову позицію Верховного Суду від 15 травня 2020 року у справі № 820/1212/17, оскільки після внесення змін до Закону України «Про судовий збір» в частині обмеження максимальним розміром суми судового збору за подання апеляційних скарг до адміністративних судів, сума судового збору, яка підлягала сплаті, вже не була значною, однак була сплачена апелянтом лише через півроку.

Колегія суддів наголошує, що надання відповідачу можливості сплатити судовий збір при надходженні фінансування, незважаючи на сплив процесуального строку апеляційного оскарження судових рішень (в даному випадку сплата судового збору відбулася 15 червня 2020 року, тобто майже через рік з дня виготовлення повного тексту оскаржуваного судового рішення апеляційної інстанції - 15 серпня 2019 року), за практикою Європейського суду з прав людини може буде розцінено як надання йому певних процесуальних переваг перед іншим учасником судового процесу - юридичною особою, яка сплатила відповідний збір саме при подачі позову, що на практиці означатиме звуження його права на звернення до суду.

При цьому, відповідно до приписів статті 44 КАС України відповідач, який діє як суб`єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційне оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання апеляційної скарги, її форми та змісту для чого, як особа, зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Необхідність сплати судового збору при поданні апеляційної скарги встановлена законом, а тому відповідач, подаючи апеляційну скаргу без надання документа про сплату судового збору, розумів про допущення ним порушень норм процесуального права, отже в подальшому не може бути впевненим, що його повторна апеляційна скарга після сплати судового збору буде прийнята до розгляду, незважаючи на тривалий пропуск процесуального строку.

Так, у силу положень КАС України, повернення апеляційної скарги не позбавляє права на повторне її подання у порядку, встановленому законом.

Однак, колегія суддів наголошує, що право на повторне подання апеляційної скарги не може розумітися таким чином, що якщо вперше апеляційну скаргу було подано у встановлений КАС України строк і у подальшому повернуто апелянту, то повторно таку скаргу може бути подано протягом будь-якого строку, і строк на звернення до апеляційного суду в такому випадку однозначно підлягає поновленню як такий, що пропущений з поважних причин.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 06 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Європейський суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом певного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Поновлення строку на апеляційне оскарження при встановлених обставинах та з урахуванням значного часу, що сплинув від дати ухвалення судового рішення та навіть від дати внесення змін до Закону України «Про судовий збір», не відповідатиме принципу правової визначеності, як одного із суттєвих елементів принципу верховенства права.

Враховуючи відсутність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку апеляційного оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2019 року.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Згідно з частиною третьою статті 299 КАС України, питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відтак, з огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 248, 255, 298, 299 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Офісу великих платників податків Державної податкової служби про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2019 року - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з урахуванням положень статті 329 КАС України.

Суддя-доповідач Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна