Справа № 160/7277/20
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2020 року Справа № 160/7277/20
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 26.12.2018;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 26.12.2018.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив дійсну військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 26.12.2018 р. його було виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення з 26.12.2018 р. Але йому індексація грошового забезпечення своєчасно виплачена не була за період з 01.01.2016 р. по 26.12.2018 р. Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату невиплаченої індексації грошового забезпечення та просив виплатити також компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 26.12.2018 р. Проте отримавши відмову під час особистого прийому, був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та майнових інтересів, з даним позовом до суду.
Ухвалою суду від 06.07.2020 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
27.07.2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується з аргументами наведеними у позові, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування відзиву зазначив, що згідно з Порядком та роз`ясненням Мінсоцполітики від 04.07.2017 р. №220/5140 проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. При цьому, Порядок не передбачає механізму виплати суми індексації у поточному році за минулі періоди. Поряд з цим керівники бюджетних установ виконуючи вимоги ст.51 Податкового кодексу України також зобов`язанні керуватися вимогами пункту 26 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу, а саме застосування у порядку та розмірах, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету. З огляду на вказане індексація грошових доходів з 01.01.2016 р. по 26.12.2018 р. у ВЧ НОМЕР_1 не проводилася, відповідно її нарахування та виплата позивачу за цей період не можлива. Враховуючи викладене, відповідач діяв виключно у межах чинного законодавства, та здійснив розрахунок з позивачем в цій частині у повній мірі ще на час його звільнення.
30 липня 2020 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив.
04 вересня 2020 року відповідачем надано до суду заперечення на відповідь на відзив.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив дійсну військову службу в військовій частині НОМЕР_2 на посаді старшого напряму відділу служби управління Департаменту.
В період проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_2 позивач перебував на фінансовому забезпеченні в військовій частині НОМЕР_1 та отримував грошове забезпечення.
До дня виключення позивача зі списку особового складу, військова частина НОМЕР_1 не здійснила з позивачем розрахунок за усіма видами забезпечення, зокрема з фінансового забезпечення.
Наказом командира військової частини НОМЕР_3 15 від 26.12.2018 р. позивача виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення з 26.12.201 8 р.
Позивачу індексація грошового забезпечення своєчасно виплачена не була за період з 01.01.2016 по 26.12.2018.
Позивач звернувся до військової частини НОМЕР_2 із заявою про виплату невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 26.12.2018 та виплатити позивачу компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 26.12.2018.
Відповідач відмовив позивачу у виплаті індексації грошового забезпечення та компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення.
Зазначену бездіяльність щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення позивачем оскаржено до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду 08 січня 2020 року (справа № 160/10143/19) яке змінено постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.05.2020 року позов задоволено частково, зокрема зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 26.12.2018.

На виконання зазначеного рішення суду військова частина нарахувала та 04.06.2020 виплатила позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 26.12.2018.

Але військова частина НОМЕР_1 не нарахувала та не виплатила позивачу компенсацію втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати індексації грошового забезпечення, зазначену бездіяльність позивач вважає протиправною, що й обумовило звернення останнього до суду.

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Абз. 2 ч. 4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до частин 2, 3 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Так, позивачу за період з 01.01.2016 р. по 26.12.2017 р. не виплачувалась індексація грошового забезпечення, що підтверджується довідкою ВЧ НОМЕР_1 .

Право позивача на отримання індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 26.12.2018 визнано судовим рішенням, що набрало законної сили, та відповідно до приписів ст. 78 КАС України не підлягає доказуванню та не оскаржується сторонами по справі.

Щодо компенсації за несвоєчасну виплату індексації суд зазначає наступне.

Так, пунктом 4 постанови КМУ від 17.07.2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (із змінами) визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Компенсації підлягає втрата частини доходів у зв`язку з порушенням терміну їх виплати.

Компенсація громадянам доходів у разі їх несвоєчасної виплати здійснюється відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вищевказаного Закону передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території У країни і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (ст.3 Закону).

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст.2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Водночас компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Водночас, зміст спірних правовідносин у розумінні положень ст.1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.

Задовольняючи позовні вимоги щодо компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення, суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в Постанові від 18.07.2018 року у справі № 185/515/16-а, які в силу ч.5 ст.242 КАС України є обов`язковими.

Крім того, як свідчить позиція Європейського Суду у справі Yvonne van Duym v. Homme Office (case 41/74 Duym v. Homme Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в цьому випадку це встановлення компенсації за порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки

Таким чином, відповідач порушує право позивача на отримання компенсації втрат частини доходу у зв`язку із своєчасно невиплаченої індексації грошового забезпечення.

Крім того, суд вважає за необхідне додатково зазначити, що відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив підписано представником ВЧ НОМЕР_1 адвокатом А.К. Місюль.

На підтвердження своїх повноважень до матеріалів справи надано копію довіреності, копію посвідчення адвоката та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КВ №6474.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що повноваження представника відповідача підтверджені належним чином.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, датою ухвалення судового рішення є 06 вересня 2020 року (- неділя вихідний день).

За правилами частини 6 статті 120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

З урахуванням викладеного справа розглянута 07.09.2020 р.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 77, 241, 243-246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 26.12.2018.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 26.12.2018.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 07.09.2020 року.

Суддя О.М. Неклеса