Справа № 591/4884/20
Суддя: Северинова А. С.
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/4884/20
Провадження № 2-а/591/207/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2020 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Северинової А.С.

з участю секретаря cудового засідання Терещенко М.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача інспектора роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Медзіновського Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Медзіновського Євгенія Володимировича про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ :

14 серпня 2020 року позивач звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову інспектора роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Медзіновського Є.В. про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 2933286 від 06 серпня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 255 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем складено відносно позивача постанову про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн за ч. 1 ст. 122 КУпАП у зв`язку з тим, що позивач, керуючи транспортним засобом, 06 серпня 2020 року о 06-годині 05 хв. 34 сек. проїхав перехрестя вул. Г.Кондратьєва та вул. Перекопська в м. Суми, яке позначено дорожнім знаком 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», при цьому, начебто не зупинився, чим порушив вимоги п. 33 Правил дорожнього руху «Порушення вимог дорожніх знаків». Вказує, що зазначеного правопорушення він не вчиняв, так як відповідачем не були надані докази вчинення ним правопорушення. Також зазначає, що за зазначеною в постанові адресою м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 24 жодних правопорушень ним скоєно не було, дорожні знаки 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» - відсутні. Крім того, звертає увагу на те, що в момент його зупинки автомобіль патрульної поліції стояв у місці, де перехрестя проглядається обмежено. Також на вказаному перехресті відсутня дорожня розмітка «стоп-лінія», а знак 2.2 установлений з порушенням вимог та у більшій частині був закритий гілками дерева. Крім того, зауважує, що в оскаржуваній постанові відсутня інформація про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що є порушенням порядку складання постанови.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми 20 серпня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи на 31 серпня 2020 року на 15-годину 30 хв.
31 серпня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він, не погоджуючись з позицією позивача, вважає позовні вимоги необґрунтованими з тих підстав, що позивач, рухаючись по вул. Перекопська дійсно не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та виїжджаючи на вул. Г.Кондратьєва, здійснив проїзд не зупинившись перед знаком 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Таким чином, зупинка транспортного засобу позивача працівниками поліції відбулась через порушення ним Правил дорожнього руху України. Позивачеві було роз`яснено про порушений ним пункт 33 Правил дорожнього руху, та 06 серпня 2020 року в присутності ОСОБА_1 розглянуто матеріали адміністративної справи і винесено постанову ЕАМ № 2933286 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Постанову було оголошено та її копію вручено позивачу, після чого ним було сплачено штраф в сумі 255 грн. Отже, як вважає відповідач, позивач фактично визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП. На підставі викладеного, просить залишити без змін оскаржувану постанову, а позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заслухавши пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 06 серпня 2020 року постановою інспектора роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Медзіновського Є.В. серії ЕАМ № 2933286 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 255 грн.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 06 серпня 2020 року о 06-годині 05 хв. в м. Суми по вул. Герасима Кондратьєва, 24 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом КІА ОРТІМА, реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїхав перехрестя вул. Г. Кондратьєва та вул. Перекопської в м. Суми, яке позначено дорожнім знаком 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», при цьому не зупинився, чим порушив вимоги п. 33 Правил дорожнього руху «Порушення вимог дорожніх знаків» (а.с. 6-7).
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), Законом України «Про автомобільні дороги», який визначає правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п 1.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР), ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), мають ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до розділу 33 «Дорожні знаки», пункту 2.2 «Знаки пріоритету» знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Відповідальність за вказаною нормою полягає у виді накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.
Частиною 3 статті 258 КУпАП встановлено, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, згідно якої постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.
Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано копію відеозапису з патрульного автомобіля та нагрудної камери.
Суд звертає увагу, що в постанові про накладення адміністративного стягнення ЕАМ № 2933286 від 06.08.2020 в графі «До постанови додається» не зазначено про наявність відеозапису, як доказу вчинення адміністративного правопорушення, тобто доказ на підставі якого прийнята постанова, який підтверджує скоєння позивачем правопорушення є відсутнім. У позовній заяві позивач факт вчинення порушення ПДР не визнає.
Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.
Приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами ст. 73 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 13.02.2020 року по справі № 524/9716/16-а, від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17 та від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17.
Згідно із ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
На підставі викладеного, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку, що не може бути прийнятий під час розгляду справи відеозапис, як належний та допустимий доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Крім того, за змістом доданого відповідачем до відзиву відеозапису встановлено відсутність відомостей про обставини порушення відповідачем Правил дорожнього руху, оскільки саме відео стосується процедури складення постанови. При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач під час складання оскаржуваної постанови заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення.
У зв`язку із зазначеним, за відсутності доказів порушення позивачем ПДР України, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню у судовому порядку.
Що стосується посилання відповідача у відзиві на те, що позивач добровільно сплатив штраф, чим фактично визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, то, на думку суду, вказаний факт не може свідчити про беззаперечне визнання позивачем своєї вини, ураховуючи також і обставини того, що позивач заперечував факт вчинення ним правопорушення як під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, так і на час розгляду даної справи в суді.
Згідно зі ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з приписами КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7).
На підставі викладеного, за відсутності доказів порушення позивачем ПДР України, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню у судовому порядку.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.
Згідно з п. 3 ч. 3 вищенаведеної статті Кодексу встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність закриття справи про адміністративне правопорушення.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати постанову серії ЕАМ №2933286 від 06 серпня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 255 грн, яка винесена інспектором роти №4 батальону управління патрульної поліції в Сумській області лейтенантом поліції Медзіновським Євгенієм Володимировичем.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 02 вересня 2020 року.

Суддя А.С. Северинова