Справа № 320/6280/19
Суддя: Чірков Г. Є.
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

27.08.20 320/6280/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Чіркова Г.Є.,
при секретарі Петранюк П.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділ ДВС Вишгородського РУЮ Київської області в особі старшого державного виконавця Картошкіної Марини Михайлівни, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови від 09 жовтня 2019 року про накладення штрафу,

встановив:

позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Картошкіної М.М. від 09 жовтня 2019 року у виконавчому провадженні ВП №14241317 про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 30 345 грн. 03 коп.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася з 2008 року, а відповідальність у вигляді штрафу за таку несплату введена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", лише з 28 серпня 2018 року, відтак застосування до позивача такого штрафу є незаконним.

Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розгладити справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, до суду не прибув.

Третя особа ОСОБА_2 до суду не прибула, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Так, судом встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16 січня 2009 року з позивача на користь ОСОБА_2 на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти в розмірі 2 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 31 березня 2008 року до їх повноліття.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 15 квітня 2009 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 січня 2009 року змінено, стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Починаючи з 31 березня 2008 року до їх повноліття.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам №25789 від 09 жовтня 2019 року заборгованість по аліментам, що стягуються на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка нарахована за період з 31 березня 2008 року по 17 липня 2019 року, становить 60 690 грн. 05 коп.

Постановою державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 09 жовтня 2019 року на боржника ОСОБА_1 накладено штраф на користь стягувачки у розмірі 30 345 грн. 03 коп. у зв`язку із заборгованістю по сплаті аліментів понад три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Абзацом 3 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів

Так, вказану статтю доповнено даною нормою Законом України від 03 липня 2018 №2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», який набрав чинності 28 серпня 2018 року.

Згідно ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Крім того, відповідно до п. 2 рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі №1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Судом встановлено, що заборгованість позивача по сплаті аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утворилася з 2008 року.

А відтак, відповідальність у формі штрафу за заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 3 роки, згідно абзацу 3 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», що введена в дію лише з 28 серпня 2018 року, на позивача покладена бути не може, оскільки погіршує становище боржника, а тому вказано норма зворотної сили не має.

Крім того, як вбачається з оскаржуваної постанови, при її постановленні державний виконавець керувалася ст.ст. 63 та 75 Закону України «Про виконавче провадження», що до порядку стягнення аліментів відношення не мають.

Так, ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» регулює порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, а ст. 75 Закону передбачає відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Крім того, постанова державного виконавця від 09 жовтня 2020 року про накладення штрафу є недостатньо мотивованою, яка жодних фактичних даних (розрахунку заборгованості позивача по аліментам, періоду виникнення такої заборгованості, порядку розрахунку суми накладеного штрафу, тощо) не містить.

Відтак вказані норми Закону при винесенні оскаржуваної постанови не можуть бути застосовані, що виявляє незаконність цієї постанови.

За таких обставин постанова про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 30 345 грн. 03 коп. є протиправною та підлягає скасуванню.

Таким чином, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 243, 246, 250, 286 КАС України, суд,

вирішив:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Картошкіної Марини Михайлівни від 09 жовтня 2019 року у виконавчому провадженні ВП №14241317 про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 30 345 грн. 03 коп.

Повне судове рішення складено 02 вересня 2020 року.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області 11 липня 1995 року, РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Відділ ДВС Вишгородського РУЮ Київської області, в особі старшого державного виконавця Картошкіної М.М., знаходиться за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Межигірського Спаса, 6.

Третя особа: ОСОБА_2 , паспортні дані та РНОКПП невідомі, проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя