Справа № 280/4000/20
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

31 серпня 2020 року Справа № 280/4000/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, )

про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% замість 1,35%;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести з 01 лютого 2018 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із застосуванням раніше встановленої величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% .

Ухвалою суду від 18 червня 2020 року зазначену позовну заяву було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам КАС України та позивачеві був наданий строк для усунення недоліків.

Так, на виконання вимог зазначеної ухвали 30 червня 2020 року на адресу суду надійшла заява від позивача з виправленими недоліками.

Ухвалою суду від 30 червня 2020 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а розгляд справи призначено на 04 серпня 2020 року.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідно до протоколу № 230 від 04 травня 2016 року відповідачем призначено пенсію позивачу за віком на пільгових умовах за Списком 1 у розмірі 3246,19 грн. з розрахунку величини оцінки одного року страхового стажу - 1,35% при страховому стажі 34 роки 9 місяців та 15 днів. Після призначення пенсії позивач продовжував працювати на підприємстві ПрАТ «Укрграфіт» за професією вогнетривника, зайнятого гарячим ремонтом на гарячих ділянках робіт, що передбачена підрозділом 8 розділу 7 Списку 1. Зазначає, що за період його роботи розмір пенсії до лютого 2020 року не збільшувався, а в лютому 2020 року збільшився всього на 729 грн. Отримавши від відповідача документи про перерахунок пенсії за 2018, 2020 роки позивач дізнався, що відповідач у 2018 році при проведенні перерахунку пенсії зменшив величину оцінку одного року страхового стажу з 1,35 до 1%, внаслідок чого розмір моєї пенсії у 2018 році навіть зменшився до 3098,31 грн. При цьому на момент призначення пенсії коефіцієнт страхового стажу складав 0,53663, а після відпрацьованих чотирьох років за Списком 1 з 01 лютого 2020 року коефіцієнт страхового стажу складав 0,47750, тобто зменшився. Такі дії відповідача із застосування при перерахунку пенсії зменшеної величини оцінки одного року страхового стажу є протиправними.

В позовній заяві просить суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву (вх.№32428 від 15 липня 2020 року), в якому зазначено, що з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %. Вказує, що виходячи з норм чинного законодавства та відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148, яким було внесено зміни до Закону № 1058, величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % застосовуються тільки при первинному призначенні пенсії у період з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року. Оскільки пенсія за віком була призначена позивачу відповідно до Закону №1058 з 15 листопада 2015 року, тобто до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", то у відповідності до вищевказаних положень чинного законодавства підлягала перерахунку з 01 жовтня 2017 року з врахуванням п. 4-3 Розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058. Вказує, що зазначені норми не було визнано неконституційними в установленому законодавством порядку, а отже у відповідача були відсутні підстави для їх незастосування. Так, з 01 лютого 2018 року відповідачем проведено осучаснення пенсії позивача, а саме: проведено перерахунок пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

У відзиві просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд з`ясував наступне.

З 15 листопада 2015 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні (правонаступник Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя) та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-1V від 09 липня 2003 року (далі-Закон № 1058).

Відповідно до протоколу № 230 від 04 травня 2016 року Пенсійним фондом позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком 1 у розмірі 3246,19 грн. з розрахунку величини оцінки одного року страхового стажу - 1,35% при страховому стажі 34 роки 9 місяців та 15 днів.

01 лютого 2018 року відповідачем проведено перерахунок пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Спірні правовідносини виникли у сфері пенсійного забезпечення і стосуються перерахунку пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу на рівні 1%.

Порядок визначення коефіцієнта страхового стажу визначений у ст. 25 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).

Згідно з частиною 1 цієї статті (із змінами, внесеними Законом України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій") коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:

Кс = См х Вс / 100% х 12,

де: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058 встановлено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 01 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Із змісту позовної заяви вбачається, що пенсія позивачу призначена відповідно до Закону №1058 до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", тому перерахунок пенсії позивача із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, відповідає вимогам частини 1 статті 25, пунктів 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058.

Крім того, пунктом 4-4 Прикінцевих положень Закону №1058 передбачено, що з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, однак пенсія позивачу призначена до 01 жовтня 2017 року, тому дане положення не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Позивачу пенсію призначено відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до набрання чинності Законом № 2148-VIII, у зв`язку з чим підлягала перерахунку з 01.10.2017 з урахуванням пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Разом з тим, нормами пункту 2 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону № 2148-VIII чітко визначено, що у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Таким чином, Законом № 2148-VIII передбачено заходи з метою уникнення зменшення розміру раніше призначених пенсій.

На виконання наведеної вимоги відповідачем, після перерахунку з 01 лютого 2018 року визначено розмір пенсії в сумі 3098,31 грн., та призначено позивачу доплату у сумі 85,92 грн., з метою виплати позивачу пенсії у раніше встановленому розмірі - 3246,19 грн.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України, яку позивач вважає порушеною, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2015 року №8-рп/2005 зазначено, що звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Натомість наданими доказами у справі не підтверджується, що за наслідками проведеного з 01 лютого 2018 року перерахунку пенсії, розмір пенсії позивача зменшився.

Посилання позивача на зворотну дію в часі пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону України №1058 та у зв`язку із цим порушення статті 58 Конституції України Суд відхиляє.

Конституційний Суд України в Рішенні №1-рп/99 від 09 лютого 1999 року у справі №1-7/99 зазначив, що дію в часі законів та інших нормативно-правових актів треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Перерахунок пенсії позивачу із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% здійснено з 01 лютого 2018, тобто після дати набрання чинності пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058, що виключає зворотну дію закону в часі.

Ці норми не було визнано неконституційними, а отже у відповідача були відсутні підстави не застосовувати їх при перерахунку пенсії позивачу.

Отже, підстав для висновку про допущення відповідачем порушення вимог Закону №1058 при застосуванні величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% і права позивача на перерахунок її пенсії, яке б підлягало захисту у даному випадку, у суду не має, тому вимога про зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивача із застосуванням вказаної величини 1,35% не підлягає задоволенню.

Таким чином, суд погоджується, що пенсія призначена позивачу відповідно до положень Закону № 1058 до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148, у зв`язку з чим у відповідності до вище вказаних положень підлягала перерахунку з 01 жовтня 2017 року з врахуванням пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Отже, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову і відсутність підстав для його задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 2статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих на час розгляду справи обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення.

З огляду на відмову в позові та згідно із статтею 139 КАС України судовий збір, сплачений позивачем за подання даного позову, не підлягає стягненню на її користь з відповідача. Понесення сторонами інших витрат не заявлялось, тому їх розподіл судом не проводиться.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 90, 139, 241-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення виготовлено та підписано 31 серпня 2020 року.

Суддя Д.В. Татаринов