Справа № 815/2982/15
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2020-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 815/2982/15

адміністративне провадження № К/9901/41947/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Юрченко В.П.,

суддів: Васильєвої І.А., Пасічник С.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22.09.2015 (суддя: Харченко Ю.В.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 (колегія суддів: М.М. Милосердний, А.І. Бітов, І.Г. Ступакова) у справі № 815/2982/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Транс Лоджістік» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Транс Лоджістікс» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 31.10.2014 №.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, висновки відповідача не ґрунтуються на перевірених первинних документах бухгалтерського обліку і податковій звітності позивача щодо господарських операцій та є невмотивованими. При цьому висновки відповідача грунтуються на аналізі ведення податкового обліку ТОВ «Ав Блек Голд» як його контрагента, з яким в перевіряєм період він співпрацював.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22.09.2015, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 31.10.2014 №.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновків про те, що реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Ав Блек Голд» підтверджується належними документами первинного господарського обліку, а також доказами перевезення товарів, а натомість посилання відповідача на наявність акту про неможливість проведення зустрічної звірки такого суб`єкта господарювання не може спростувати реальність господарської операції оскільки зустрічні звірки не являються перевірками, а акт про неможливість проведення такої не може містити інформації про сутність господарської операції. Крім того, суд апеляційної інстанції відзначив, що ухвала про звільнення від кримінальної відповідальності керівника ТОВ «Ав Блек Голд» не підтверджує висновки податкового органу про фіктивність господарської операції між позивачем та таким суб`єктом господарювання, оскільки на час її здійснення такий керівник призначений ще не був.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати у задоволені позову відмовити повністю. Вказується на те, що судами попередніх інстанцій в порушення засад адміністративного судочинства не була надана належна оцінка всім первинним документам, які супроводжували господарську операцію з ТОВ «Ав Блек Голд» за наслідками якої у позивач формував свій податковий облік. Зокрема, відповідач в касаційній скарзі посилається на наявність ряду кримінальних проваджень в яких є відомості про фіктивне підприємництво ТОВ «Ав Блек Голд» .

В письмовому запереченні на вказану касаційну скаргу, яке надійшло ще до Вищого адміністративного суду України, в якому позивач просить залишити її без задоволення, а оскаржувані нею рішення - без змін.

Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що період з 06.10.2014 по 13.10.2014, згідно з п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України, на підставі Наказу ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 03.10.2014 №2252, та згідно повідомлення від 03.10.2014 №635, головним державним ревізор-інспектором відділу супроводження особливо важливих перевірок управління податкового аудиту ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області Висоцьким Ю.А., проведено позапланову невиїзну документальну перевірку Товариства щодо підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Ав Блек Голд» за період червень 2014.

За наслідками вказаної перевірки податковим органом складено Акт №5546/15-53-22-3/36553339 від 13.10.2014, у висновках якого наголошено, що Товариством знижено податок на додану вартість за червень 2014 року, внаслідок чого порушено вимоги п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України.

На підставі складеного вказаного Акту відповідачем, - 31.10.2014 винесено податкове повідомлення-рішення № про збільшення позивачу ПДВ у розмірі 128345,00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 32086,00 грн.

Судами також установлено, що вказані в акті перевірки порушення позивачем вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з полягають у тому, що, на думку податкового органу, господарські операції позивача з ТОВ «АВ Блек Голд» фактично не відбувались.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду, який позов задовольнив.

Разом з тим, касаційний суд вважає висновки судів попередніх інстанцій передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а відтак таке судове рішення не є такими, що відповідає вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 КАС України.

Так, Суд розглядаючи дану справу, вважає за необхідне зазначити, що дотримання податкової дисципліни позивача можливо встановити, в рамках виявлених правопорушень відповідачем в акті перевірки, за умови належної оцінки реальності (завершеності) вказаних правовідносин позивача з названими контрагентами, що може бути підтверджено належно сформованими, дійсними документами первинного та бухгалтерського обліку, обов`язковість ведення яких прямо покладено на суб`єктів господарювання.

Такий висновок, зумовлений приписами ПК України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Оцінка таким вимогам надавалась судами попередніх інстанцій поверхнево, без належної оцінки ділової мети таких взаємовідносин та обсягу виконаних ними робіт та послуг на завдання Товариства та часу, за який такі роботи та послуги були виконані.

Крім того, на переконання Верховного Суду суди, вирішуючи спір надавали оцінку другорядним документам бухгалтерського обліку. Тоді як документи первинного обліку на підставі яких саме і здійснюється бухгалтерський облік, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції чинній на час виникнення у позивача господарських операцій) не оцінювались в судовому порядку.

Разом з тим, Верховний Суд наголошує, що предметом судового аналізу під час розгляду подібних спорів мали бути наступні документи первинного обліку, зокрема видаткові/податкові накладні, товарно-транспортні накладні, акти приймання виконаних робіт (послуг), касові ордери (прибуткові та видаткові), рахунки-фактури (інвойси), бухгалтерські довідки, та інші документи, що підтверджували здійснення господарської операції.

При цьому відповідні первинні документи мають відповідати вимогам, які визначені приписами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», згідно із яким первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до статті 9 названого Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Касаційний суд вважає, що суди, мотивуючи рішення наявністю належних первинних документів на підтвердження здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «АВ Блек Голд» зробили висновки без їх фактичного дослідження, що дає підстави стверджувати про неповноту встановлення всіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення даної справи.

Таким чином, судами не надана повна та належна юридична оцінка, в тому числі, наявним у справі первинним документам бухгалтерського та податкового обліку з приводу достовірності даних вказаних в них, їх відповідності вимогам чинного податкового законодавства, наявності обов`язкових реквізитів.

Відповідно не з`ясовано в повному обсязі наявність недоліків в оформленні первинних документів, відповідно, у разі їх наявності, не встановлено чи такі недоліки є істотними та такими, що нівелюють правове значення первинного документу та реальність господарської операції.

При цьому, Верховний Суд зазначає, що згідно Акту податкової перевірки, на підставі якого було прийняте у даній справі податкове повідомлення-рішення, відповідачем серед іншого було виявлено, що отримані позивачем податкові накладні від контрагента не включені до ЄРПН. Для проведення перевірки не надані ТТН, довіреності, специфікації, які б підтверджували фактичне перевезення, відвантаження/розвантаження вантажу.

Дані обставини не були предметом судового дослідження, що дає підстави стверджувати про неповноту встановлення судами всіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи, що також вказує на непідтвердження відповідних обставин та фактів належними засобами та у передбачений чинним законодавством спосіб.

Мотивуючи своє рішення достатністю первинних документів на підтвердження здійснення господарських операцій позивача не дослідили акт перевірки, який є носієм доказової інформації під час вирішення податкових спорів.

Положеннями Податкового кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в першу чергу, регламентовано пряму взаємозалежність правильності врахування платником податку у податковому обліку витрат на оплату придбаних у контрагента товарів (робіт, послуг) від підтвердження проведених господарських операцій належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Дійсно правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту, наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів, робіт та послуг з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Водночас правильність відображення в податковому обліку господарських операцій відповідно до їх реального змісту повинна здійснюватися виключно на підставі норм податкового законодавства.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях.

Цілком необґрунтовано ставити під сумнів достовірність даних, вказаних в первинних документах, посилаючись на дотримання сторонами умов договору, оскільки вказані обставини є лише підставою для врегулювання можливих спірних правовідносин між суб`єктами господарювання у спосіб, передбачений Цивільним або Господарським кодексами України і не тягне наслідків неукладеного правочину.

Проте, суди вдалися до аналізу лише змісту договорів, укладених з ТОВ «АВ Блек Голд», та його умов, але не дослідження наявності або відсутності податкового правопорушення. На корись вказаному Верховний Суд вважає за необхідне зауважити, що недослідженим залишились обставини періоду дії вказаного договору та обсягу послуг отриманих від ТОВ «АВ Блек Голд».

Крім того, залишились поза увагою доводи відповідача про наявність кримінальних проваджень: №80000004 від 11.01.2014 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.212 КК України, в ході розслідування якого було виявлено, що службові особи ТОВ «АВ Блек Голд» сформували податковий кредит для підприємств-транзитерів; №0000215 від 19.11.2015, в якому виявлено, серед іншого про фіктивність ТОВ «АВ Блек Голд»; №0000014 від 03.02.2015 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.205 КК України, розпочатого відносно ТОВ «АВ Блек Голд»; №0000060 за фактом фіктивного підприємництва, передбаченого ч.2 ст. 205 КК України (справа №757/28043/15-к).

Вказані обставини не можуть бути відхилені без ґрунтовного дослідження, зокрема, суди мають встановити рух даних кримінальних проваджень відносно ТОВ «АВ Блек Голд», а також наявність інших судових рішень, в яких можливо встановлювався факт причетності такого суб`єкта господарювання до злочинних дій у фінансовій сфері, а саме під час господарських правовідносин з позивачем за червень 2014 року. Обов`язково мають буди досліджені рішення судів, якими керівний склад такого підприємства був притягнутий до кримінальної відповідальності за фактом фіктивного підприємництва. Крім того, також необхідно витребувати від податкового органу податкову інформацію про такого контрагента. За необхідності залучити ТОВ «АВ Блек Голд» до участі в розгляді даної справи, в якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Верховним Судом правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому по суті спору.

Під час нового розгляду справи судам слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами пункту 1 частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Таким чином, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області задовольнити частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22.09.2015 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіВ.П. Юрченко І.А. Васильєва С.С. Пасічник