Справа № 640/194/20
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2020 року м. Київ № 640/194/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянув в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1
доМіністерства юстиції України
третя особаДержавне підприємство «Національні інформаційні системи»
про визнання протиправним та скасування наказу,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (надалі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 25.11.2019 за № 3615/5 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно»;

- зобов`язати Міністерство юстиції України шляхом надання відповідного розпорядження до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» відновити приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Роз`яснено сторонам про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ДП «Національні інформаційні системи».

Ухвалою від 09.01.2020 в задоволенні заяви приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, посилаючись при цьому на те, що винесений за результатами проведення камеральної перевірки наказ, прийнято з порушенням встановленого законодавством Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 року №990. Зокрема, позивач зазначає, що під час проведення камеральної перевірки суб`єктом владних повноважень не вживались заходи щодо перевірки порушень, які виявлено на підставі даних реєстру, у тому числі відповідачем не запитувались копії документів на паперових носіях, пояснення суб`єкта перевірки, а також відповідачем при проведенні камеральної перевірки, складанні довідки та винесенні оскаржуваного наказу не забезпечено участі державного реєстратора у процесі прийняття рішення шляхом можливості надати пояснення. Окрім того, встановлюючи такий тривалий термін блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Міністерство юстиції України мало навести мотиви, за яких обрано саме такий строк.

Відповідач проти позову заперечує, про що надав до матеріалів справи письмовий відзив, який є аналогічним за змістом до довідки про результати проведеної камеральної перевірки.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2019 року відповідачем на підставі довідки від 20.11.2019 за результатами проведення камеральної перевірки позивача, видано оскаржуваний наказ:

- №3615/5, яким відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку здійснення контролю у сфері реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №990, вирішено тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 1 рік. Виконання наказу покладено на держане підприємство «Національні інформаційні системи».

Як вбачається зі змісту довідки від 20.11.2019 за результатами проведення камеральної перевірки позивача, передумовою прийняття оскаржуваного акту індивідуальної дії стали наступні виявлені суб`єктом владних повноважень порушення;

- 12.03.2019 приватним нотаріусом ОСОБА_1. за заявою №33037176 проведено державну реєстрацію права власності на гараж 1993 року будівництва, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Електротехнічна, 64, гаражно-будівельний кооператив (Деснянський р-н) «Алмаз», ряд № 7, гараж 5 без документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта у заяві № 33037176 приватним нотаріусом ОСОБА_1 не вказано. Також, приватним нотаріусом ОСОБА_1 за заявою № 33037176 не здійснено пошуки відомостей у Державному реєстрі прав. Аналогічні порушення вимог законодавства приватним нотаріусом ОСОБА_1 встановлено за заявами №№ 33037110, 33445473, 33445843, 33637765, 34088058, 35596171, 35596116;

- за заявою № .02.2019 приватним нотаріусом ОСОБА_1. проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Гоголя (Дарницький р-н), 1А, утворений шляхом поділу майна за відсутності документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Також, приватним нотаріусом ОСОБА_1 за заявою №32529771 не здійснено пошуки відомостей у Державному реєстрі прав. Аналогічні порушення вимог законодавства приватним нотаріусом ОСОБА_1 встановлено за заявами №№ 32529583, 32529687;

- за заявами №№ 33392436, .03.2019 приватним нотаріусом ОСОБА_1. проведено державну реєстрацію права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :75:760:0020, :75:760:0021, утворених шляхом поділу, за відсутності документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку до поділу. Також, приватним нотаріусом ОСОБА_1. за заявою №33392436 не здійснено пошуки відомостей у Державному реєстрі прав. Поділ проведено на підставі заяви власника земельних ділянок. З вищезазначених заяв вбачається, що земельна ділянка, належала заявнику на підставі договору купівлі- продажу від 2007 року. Разом з тим, (далі дослівно як вказано в довідці): «згідно за статтею 126 право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав;

- за заявою № .03.2019 приватним нотаріусом ОСОБА_1. проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення (група приміщень), що розташоване за адресою: м. Київ, просп. Соборності, буд. 17, прим. №№116-42,116-43,116-44,116-45, утворене шляхом об`єднання майна за відсутності документа про підтвердження технічної можливості такого об`єднання нерухомого майна та можливості використання такого майна, як самостійного об`єкта цивільних правовідносин, а також документа, який відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (інформація про проведення будівельних робіт, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 406 не потребують отримання дозволу на їх проведення відсутня). Крім того, за заявою № 33281186 встановлено порушення приватним нотаріусом ОСОБА_1 вимог статті 2 Закону, пункту 3 Вимог до оформлення заяв, оскільки у заяві не зазначено представника юридичної особи, від імені якої подана вищезазначена заява.

Не погоджуючись з правомірністю спірного наказу позивач посилається на порушення відповідачем процедури проведення контрольного заходу, а також на необґрунтованість наведених вище порушень.

За таких обставин позивач звернулась до суду з даним позовом та просить його задовольнити.

Відзив відповідача є аналогічним до доводів, викладених у довідці камеральної перевірки. При цьому, доказів на спростування тверджень позивача щодо порушення процедури проведення контрольного заходу відзив в собі не містить.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року (далі - Закон № 1952-IV).

Статтею 6 Закону 1952-IV визначено систему органів та суб`єктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав. Згідно з її положеннями, організаційну систему державної реєстрації прав становлять:

1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи;

2) суб`єкти державної реєстрації прав:

- виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації;

- акредитовані суб`єкти;

3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону 1952-IV, Міністерство юстиції України:

1) забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав;

2) здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав;

3) забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем;

4) організовує роботу, пов`язану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав;

5) здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом;

6) забезпечує доступ до Державного реєстру прав державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших суб`єктів, право доступу яких визначено цим Законом, та приймає рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом;

7) розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом;

8) складає протоколи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення;

9) організовує роботу з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів;

9-1) надає узагальнені роз`яснення щодо застосування законодавства з питань державної реєстрації прав;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 37-1 Закону №1952-IV контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.

За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав.

У разі якщо в результаті проведеної перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав виявлено прийняття такими державними реєстраторами чи суб`єктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законодавства, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України вживає заходів до негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів, а також заінтересованих осіб.

У відповідності до ч. 2 ст. 37-1 Закону №1952-IV за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про:

1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав;

4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю;

5) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації прав.

Згідно ч. 3 ст. 37-1 Закону №1952-IV технічний адміністратор Державного реєстру прав у день надходження рішень, передбачених пунктами 1 і 2 частини другої цієї статті, забезпечує їх негайне виконання.

У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав, скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації прав Міністерство юстиції України вирішує питання про передачу на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного державного реєстратора, акредитованого суб`єкта державної реєстрації прав.

Порядок здійснення контролю, проведення камеральних перевірок та критерії, за якими здійснюється моніторинг, визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 37-1 Закону №1952-IV).

Пунктом 4 Порядку №990 передбачено, що моніторинг реєстраційних дій проводиться на підставі відомостей реєстрів за допомогою програмних засобів їх ведення за такими критеріями: 1) порушення строків, визначених Законами; 2) проведення реєстраційних дій в неробочий час; 3) відсутність у реєстрах електронних копій документів, поданих для державної реєстрації, виготовлених шляхом їх сканування; 4) проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень; 5) скасування (видалення) записів з реєстрів; 6) державні реєстратори та/або суб`єкти державної реєстрації, визначені Мін`юстом.

На виконання вказаних положень постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №990 затверджено Порядок здійснення контролю у сфері державної реєстрації (далі - Порядок №990), згідно з п.5 якого за результатами моніторингу реєстраційних дій складається відповідний акт в письмовій формі, який засвідчується підписом посадової особи Мін`юсту, що проводила такий моніторинг. У разі виявлення на підставі акта моніторингу реєстраційних дій порушень порядку державної реєстрації проводиться камеральна перевірка державних реєстраторів та/або суб`єктів державної реєстрації.

Камеральна перевірка проводиться на підставі наказу Мін`юсту, яким утворюється комісія у складі не менше ніж трьох посадових осіб Мін`юсту (п. 6 Порядку №990).

Пунктом 7 Порядку №990 визначено, що копія вказаного вище наказу надсилається протягом трьох робочих днів з дня його прийняття разом із супровідним листом державному реєстратору та/або суб`єкту державної реєстрації.

Твердження позивача про те, що станом на 27.12.2019 (дата подачі позову) наказ №4029/7 від 18.11.2019 «Про проведення камеральної перевірки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_1 » вона не отримала, відповідачем не спростовано.

Доказів направлення позивачу копії наказу №4029/7 від 18.11.2019 у визначений спосіб відповідачем також не надано.

Суд зазначає, що у цій справі неповідомлення позивача про проведення камеральної перевірки та надсилання копії наказу про її проведення є порушенням, яке позбавило державного реєстратора приймати на участь у процесі прийняття оскарженого наказу, шляхом надання пояснень щодо виявлених порушень.

Тобто, зазначені факти позбавили можливості позивача надавати пояснення під час проведення перевірки, чим був порушений принцип обґрунтованості прийняття рішення суб`єктом владних повноважень.

За таких обставин суд погоджується з доводами позивача про те, що камеральну перевірку проведено з порушенням встановленої процедури, а наявні порушення у своїй сукупності призвели до того, що, прийнятий за результатами такої перевірки наказ є передчасним.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 24.10.2019 по справі справа №1340/5656/18.

Посилання відповідача на описані вище чотири епізоди порушення позивачем законодавства під час вчинення реєстраційних дій, судом відхиляються, як необґрунтовані, оскільки представником відповідача до відзиву на власний розсуд не надано жодного письмового доказу, який би міг підтвердити обґрунтованість виявлених порушень.

При цьому, позивач наполягає на тому, що всі досліджені Міністерством юстиції реєстраційні дії були вчинені нею в на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені спеціальним законом, а отже, в розумінні ч.2 ст.77 КАС України доведення зворотного покладається на відповідача.

Відтак, доводи, викладені в довідці за результатами проведеної камеральної перевірки сприймаються судом виключно як суб`єктивна думка посадової особи, відповідальної за складання такої довідки.

Окружний адміністративний суд міста Києва не вважає за правильне проводити перевірку правомірності вчинення позивачем реєстраційних дій на підставі долучених позивачем до позовної заяви документів, адже по-перше, проведення такої перевірки не віднесено до компетенції суду, а по-друге, внаслідок порушення відповідачем процедури проведення контрольного заходу позивачем до відповідача такі документи не надавались і відповідно останнім не аналізувались, а отже перевірка правомірності дій позивача з боку суду буде втручанням у виключні повноваження відповідача, що виходить за межі завдань адміністративного судочинства України.

До того ж, відповідач маючи в розпорядженні копію позовної заяви з додатками не виявив бажання надати власні доводи та міркування щодо наданих позивачем письмових доказів на спростування висновків камеральної перевірки.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приймає до уваги наступне.

Як вже зазначалось, відповідно до абзацу 2 пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 990 від 21.12.2016, комісія має право: витребувати у суб`єкта державної реєстрації, що забезпечує зберігання реєстраційних справ, у державного реєстратора копії документів в паперовій формі, відомості про які містяться в реєстрах, проте відсутні виготовлені шляхом сканування електронні копії таких документів у реєстрах; вимагати від державних реєстраторів, уповноважених осіб суб`єктів державної реєстрації надання пояснень.

Однак, Комісія не скористалась наданим їй правом щодо витребування документів і вказане в подальшому призвело до неправильного встановлення комісією обставин щодо наявності в діях позивача порушень норм чинного законодавства при здійсненні вказаних реєстраційних дій. Під час проведення камеральної перевірки позивача були досліджені лише документи, на підставі яких проводилися реєстраційні дії, та здійснені відповідні висновки про порушення позивачем вимог законодавства. Невикористання відповідачем наявних у нього повноважень на витребування пояснень у позивача вплинуло на висновки Комісії, оскільки позбавило відповідача можливості повно та всебічно надати оцінку причинам допущених порушень, врахувати відсутність їх можливих негативних наслідків тощо.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 37-1 Закону 1952-IV за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.

Отже, для прийняття рішення відповідно до Закону 1952-IV, підставою для якого є наявність у діях державного реєстратора порушення порядку державної реєстрації прав, Міністерство юстиції України має ретельно дослідити всі обставини справи, тобто встановити факт порушення державним реєстратором законодавства у сфері державної реєстрації прав, що в свою чергу і є мотивом для прийняття рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.

Водночас, довідка за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_1 , складена за результатами камеральної перевірки, містить пропозицію тимчасово заблокувати доступ позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 1 (один) рік.

Вказана довідка за своїм змістом і правовим визначенням має рекомендаційний характер та не є обов`язковою для прийняття Міністерством юстиції України наказу саме відповідно до цієї пропозиції.

Зі змісту спірного наказу вбачається відсутність інформації про те, що відповідач здійснив дослідження чи перевірку фактів, викладених у довідці за результатами проведення камеральної перевірки позивача, не зазначив норми, які порушено позивачем у справі, а також, встановлюючи такий тривалий термін блокування доступу позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно тривалістю 1 рік, Міністерство юстиції України всупереч принципу обґрунтованості рішення не навело мотиви, з яких виходить, обираючи саме такий строк, оскаржуваний наказ не містить відомостей про негативні наслідки виявлених порушень, зокрема, про порушення прав та законних інтересів юридичних та фізичних осіб, а також мотивів застосування до державного реєстратора саме такої санкції, як блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що свідчить про порушення принципу пропорційності.

З огляду на це суд наголошує, що стаття 37-1 Закону №1952-ІV не визначає мінімальних та максимальних строків застосування заходу стягнення у вигляді блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав. Проте, застосування певного виду стягнення повинно відповідати загальним принципам законності, справедливості, індивідуальності, пропорційності.

Відтак, визначаючи вид стягнення та встановлюючи позивачу строк обмеження у доступі до Державного реєстру прав, відповідач повинен був врахувати характер порушення, його систематичність, сукупність з іншими порушеннями, наявність/відсутність негативних наслідків з відображенням цих обставин у спірному наказі про застосування заходу стягнення.

Не зазначення відповідачем вказаного в спірному наказі свідчить про те, що спірний наказ прийнято ним з порушенням норм чинного законодавства.

За такого правового регулювання та обставин справи суд приходить до висновку про те, що спірний наказ є протиправним, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в цій частині.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідача вчинити дії, суд зазначає наступне.

Умови, підстави та процедуру надання ідентифікаторів доступу до Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України (далі - реєстри), уповноваженим особам суб`єктів державної реєстрації, центрів надання адміністративних послуг, утворених відповідно до Закону України «Про адміністративні послуги» (далі - центри надання адміністративних послуг), нотаріусам, їх помічникам, посадовим особам Міністерства юстиції України, його територіальних органів, державним та приватним виконавцям та іншим особам, уповноваженим відповідно до законодавства на здійснення реєстраційних дій у реєстрах (далі - користувачі) визначає Порядок надання ідентифікаторів доступу до Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 15.12.2015 № 2586/5 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 грудня 2015 р. за № 1568/28013.

Пунктом 6 Порядку №2586/5 визначено, що тимчасове блокування та анулювання доступу до реєстрів у випадках, передбачених законом, здійснюється технічним адміністратором реєстрів на підставі рішення Міністерства юстиції України, його територіального органу, оформленого відповідно до законодавства.

Тимчасове блокування доступу користувача до відповідного реєстру здійснюється на строк, указаний у рішенні Міністерства юстиції України, його територіального органу. Відновлення доступу користувачу, у тому числі нотаріусу, здійснюється на наступний робочий день з дня спливу відповідного строку за умови надання таким користувачем сертифіката про підтвердження професійної компетентності у відповідній сфері державної реєстрації, отриманого після прийняття Міністерством юстиції України, його територіальним органом рішення про тимчасове блокування доступу до відповідного реєстру.

При цьому, відновлення доступу користувача до реєстрів здійснюється в порядку його тимчасового блокування (п.5 Порядку №2586/5).

Аналіз наведених норм в контексті спірних правовідносин дає змогу дійти висновку про те, що оскільки тимчасове блокування доступу позивача до реєстру є наслідком прийняття Міністерством юстиції відповідного наказу, який визнаний судом протиправним, а відновлення доступу користувача до реєстрів, в свою чергу, здійснюється в порядку його тимчасового блокування, то належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Міністерство юстиції України видати та надати до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» наказ про відновлення приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, позовні вимоги в цілому є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування оспорюваних позивачем обставин.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 25.11.2019 за № 3615/5 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

3. Зобов`язати Міністерство юстиції України видати та надати до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» наказ про відновлення приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

4. Стягнути на користь приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1536,80 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість грн 80 коп.).

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

МІНІСТЕРСТВО ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ (ідентифікаційний , адреса: 01001, м.Київ, ВУЛИЦЯ АРХІТЕКТОРА ГОРОДЕЦЬКОГО, будинок 13).

ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО «НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ» (ідентифікаційний , адреса: 04053, місто Київ, ВУЛИЦЯ БУЛЬВАРНО-КУДРЯВСЬКА, будинок 4).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.О. Григорович