Справа № 140/279/20
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Плахтій Н.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/279/20 пров. № А/857/8099/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Макарика В.Я., Улицького В.З.

за участю секретаря судового засідання: Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року у справі № 140/279/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» до Головного управління Державної податкової служби у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

27.01.2020р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» (надалі ТзОВ «Волиньтабак») звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Волинській області про визнання протиправним дій щодо відмови в прийнятті 4990 податкових накладних, складених та направлених для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних 25.09.2019р., 26.09.2019р., 10.10.2019р., 11.10.2019р. та визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 10.12.2019р.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14.05.2020р. позов задоволено. Суд визнав протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Волинській області щодо відмови в прийнятті податкових накладних, складених та направлених для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариством з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» в період з 25.09.2019р. по 21.10.2019р.

Крім того, суд визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 10.12.2019р. №№, .

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Головне управління Державної податкової служби у Волинській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14.05.2020р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

При цьому, суд враховує, що клопотання апелянта про відкладення розгляду справи подане апеляційному суду 02.09.2020р. після закінчення судового розгляду в 15.57 год., про що є відмітка про час отримання, а справа призначена в режимі відеоконференції за клопотанням останнього на 15.30 год.

ст.229 КАС України передбачено, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТзОВ «Волиньтабак» зареєстроване як юридична особа з 29.09.1995р. та з 05.10.1995р. перебуває на обліку як платник податків в органах ДПС, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ, а з 27.12.2016р. перебуває на обліку у Львівському управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби. З 02.01.2018р. позивач переведений на обслуговування за основним місцем обліку в контролюючому органі за місцезнаходженням. (т.2, а.с.225).

29.11.2017р. Львівське управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби уклав з позивачем Договір №2 про визнання електронних документів (т.2, а.с.226-228), предметом якого є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі ЕЦП) до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв`язку на електронних носіях, як оригіналу.

п.п. 6.3 п.6 даного Договору визначено, що договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо платник податків подає до органу ДФС нові посилені сертифікати ЕЦП, цей договір вважається пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів.

Згідно квитанції №2 від 05.12.2017р. контролюючим органом прийнято умови Договору про визнання електронних документів (т.2, а.с.229).

19.12.2018р. ТзОВ «Волиньтабак» подало до ДФС нові посилені сертифікати відкритих ключів:

-реєстраційний номер 0006ее922d; строк чинності з 19.12.2018р. до 18.12.2020р.; власник: ОСОБА_1 ; посада: генеральний директор ТзОВ «Волиньтабак»; призначення відкритого ключа: електронний підпис, неспростовність; уточнене призначення відкритого ключа: підпис директора (т.2, а.с.230);

-реєстраційний номер 0006ее922а; строк чинності з 19.12.2018р. до 18.12.2020р.; власник: ОСОБА_2 ; посада: головний бухгалтер ТзОВ «Волиньтабак»; призначення відкритого ключа: електронний підпис, неспростовність; уточнене призначення відкритого ключа: підпис бухгалтера (т.2, а.с.231);

-реєстраційний номер 0006ее922е; строк чинності з 19.12.2018р. до 18.12.2020р.; власник: ТзОВ «Волиньтабак»; призначення відкритого ключа: протоколи розподілу ключів; уточнене призначення відкритого ключа: печатка (т.2, а.с.232);

-реєстраційний номер 0006ее9222; строк чинності з 19.12.2018р. до 18.12.2020р.; власник: ТзОВ «Волиньтабак»; призначення відкритого ключа: електронний підпис, неспростовність; уточнене призначення відкритого ключа: печатка (т.2, а.с.233).

Вказані сертифікати відкритих ключів прийняті контролюючим органом 21.12.2018р., про що свідчить квитанція №2, якою повідомлено про реєстрацію електронного цифрового підпису (т.2, а.с.234).

Як видно з матеріалів справи, 25.09.2019р., 26.09.2019р., 10.10.2019р. та 11.10.2019р. ТзОВ «Волиньтабак» засобами електронного зв`язку подало на реєстрацію податкові накладні в ЄРПН в кількості 4990, що не оспорюється податковим органом.

Зокрема, квитанцією №1 підтверджується та обставина, що контролюючим органом вказані документи не були прийняті, підставами не прийняття у графі «виявлені помилки/зауваження» зазначено: документ не може бути прийнятий відсутній укладений з платником « 21736857» договір про визнання електронних документів, який визначає права та обов`язки сторін в процесі електронного документообігу. Надішліть заяву про приєднання до договору; невірний підпис необхідно підтвердити право підпису особа: ОСОБА_2 , серійний № сертифікату: 0006ее922а (т.2, а.с.241-251, т.3, а.с.1-14, 39-123).

07.10.2019р. позивач подав до контролюючого органу звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у оптовій мережі за вересень 2019 року форми №1-ОТ, а 15.10.2019р. звіт про використання книг обліку розрахункових операцій за вересень 2019 року та звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вересень 2019 року, які не були прийняті контролюючим органом з підстави: невірний підпис необхідно підтвердити право підпису особа: ОСОБА_1 , серійний № сертифікату: 0006ее922d (т.2, а.с.15-38).

Так, на виконання вимоги контролюючого органу, ТзОВ «Волиньтабак» 26.09.2019р. та 03.10.2019р. подало заяви про приєднання до Договору про визнання електронних документів від 09.09.2019р. №320001, які не були прийняті із зазначенням такої причини: при необхідності виправте документ та надішліть його знову. Усі реквізити заяви про приєднання до договору про визнання електронних документів/повідомлення про надання інформації щодо ЕЦП обов`язкові для заповнення (п.п.2, 13 розд.ІІІ) наказ Міністерства фінансів України від 06.06.2017р. №557 «Про затвердження Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами», про що свідчать квитанції №2 від 27.09.2019р. та від 04.10.2019р. (т.2, а.с.235-238).

21.10.2019р. позивач повторно подав заяву про приєднання до Договору про визнання електронних документів від 09.09.2019р. №320001, яка прийнята контролюючим органом 21.10.2019р. в 15:30, про що свідчить квитанція №2 (т.2, а.с.238-240).

Так, 21 та 22 жовтня 2019 року ТзОВ «Волиньтабак» зареєстрував в ЄРПН 4900 податкових накладних, про що свідчать зведені дані подання останнім податкових накладних для реєстрації в ЄРПН за період з 25.09.2019р. - 22.10.2019р. (т.3, а.с.166-246).

13.11.2019р. податковим органом проведено перевірку з питань своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН за вересень 2019 року платником податків ТзОВ «Волиньтабак», за наслідками якої складено акт щодо недотримання граничних строків реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН від 13.11.2019р. №4677/03-20-55-04/21736857 (т.1, а.с.182-227).

Зокрема, у акті перевірки зафіксовано порушення термінів реєстрації податкових накладних, виписаних у вересні 2019 року, на 6, 7 календарних днів та 22 календарних дні. При чому, датами реєстрації вказаних податкових накладних є 21 та 22 жовтня 2019 року.

Не погодившись із висновками, викладеними у акті перевірки від 13.11.2019р. №4677/03-20-55-04/21736857, позивач 28.11.2019р. подав заперечення (т.1, а.с.228-310), які за результатами їх розгляду відхилені контролюючим органом листом від 09.12.2019 (т.2, а.с.1-2).

Так, на підставі акту перевірки від 13.11.2019р. №4677/03-20-55-04/податковим органом 10.12.2019р. прийнято податкові повідомлення-рішення №, яким до ТзОВ «Волиньтабак» застосовано штраф за затримку реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 28361617,18 грн. в розмірі 10% у сумі 2836163,10 грн., за затримку реєстрації від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 142721,38 грн. в розмірі 20% у сумі 28544,30грн. (т.2, а.с.3), та №, яким застосовано штраф за затримку реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 858881,10 грн. в розмірі 10% у сумі 85888,00 грн., за затримку реєстрації від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 53741,60 грн. в розмірі 20% у сумі 10748,28 грн. (т.2, а.с.99).

Із змісту п. 201.1 ст. 201 ПК України видно, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

В п. 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених п. 201.1 цієї ст. та/або п. 192.1 ст. 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування відповідно до п. 201.16 цієї ст., протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Отже, з системного аналізу ст.201 ПК України слід дійти висновку про те, що продавець товарів/послуг несе обов`язок в разі постачання товарів/послуг скласти податкову накладну та зареєструвати її в ЄРПН у визначені терміни. При цьому, підставою для неприйняття податкових накладних в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації є формування платником податків податкових накладних з порушенням вимог, передбачених п. 201.1 цієї ст. та/або п. 192.1 ст. 192 цього Кодексу.

Згідно з п.п.14.1.60 п.14.1 ст.14 ПК України єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних визначає Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений постанова Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (далі Порядок №1246).

В п.10 Порядку №1246 передбачено, що після складення податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі на них накладається електронний цифровий підпис посадових осіб постачальника (продавця) у такому порядку: електронний цифровий підпис головного бухгалтера (бухгалтера) або електронний цифровий підпис керівника (у разі відсутності у постачальника (продавця) посади бухгалтера); електронний цифровий підпис, який за правовим статусом прирівнюється до печатки (у разі наявності).

Після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку (п. 11 Порядку №1246).

п. 12 Порядку №1246 визначено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

-відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

-чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

-реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

-дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу;

-наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу;

-наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200 1.3 і 200 1.9 статті 200 1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

-наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

-наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;

-дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «;Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Із змісту п.13-15 Порядку №1246 видно, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

Таким чином п. 10-15 Порядком №1246 визначено, що підставою для неприйняття податкової накладної є, зокрема, не дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Системний аналіз ст.ст.9, 12,14 норм Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та п.1, п.14 розділ 3, п.4, п.8-11, розділ 2 Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017р. №557 дає підстави для висновків що подання платниками податків до контролюючого органу електронних документів здійснюється на підставі чинного Договору про визнання електронних документів шляхом накладення на такий документ ЕЦП, правовий статус якого підтверджується чинним посиленим сертифікатом ключа.

При цьому, відсутність чинного Договору чи чинного посиленого сертифіката ключа є підставою для неприйняття контролюючим органом електронного документа.

Як видно з матеріалів справи, на момент подання ТзОВ «Волиньтабак» для реєстрації податкових накладних в ЄРПН у вересні 2019 року Договір про визнання електронних документів №2 від 29.11.2019р., укладений між позивачем та Львівським управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, був чинним, оскільки строк чинності посиленого сертифіката керівника товариства ОСОБА_1 , з 19.12.2018р. - 18.12.2020р., не скасовувався та досі є діючим, що підтверджується повідомленням офіційного представника АЦСК «Україна» ФОП ОСОБА_3 від 27.03.2020р (т.4, а.с.10).

Крім того, усі інші посилені сертифікати ключів, отримані ТзОВ «Волиньтабак» 19.12.2018р. зі строком чинності до 18.12.2020р., також є діючими, про що свідчить інформація, наявна на сайті АЦСК «Україна» за посиланням: https://uakey.com.ua.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що зважаючи на наявність у позивача чинного Договору про визнання електронних документів та чинних у підписантів електронних документів посилених сертифікатів ключів, у податкового органу відсутні правові підстави для неприйняття податкових накладних, поданих товариством для реєстрації в ЄРПН у вересні 2019 року.

Зазначена у квитанціях про неприйняття податкових накладних вимога контролюючого органу щодо необхідності подання заяви про приєднання до Договору про визнання електронних документів є безпідставною, оскільки за правилами п. 5 розділу ІІІ Порядку №557 у разі наявності діючого Договору та у разі зміни місцезнаходження або місцяпроживання автора, внаслідок чого змінюється адміністративно-територіальна одиниця та контролюючий орган, в якому автор перебуває на обліку, заява про приєднання до Договору до контролюючого органу за новим місцезнаходженням не направляється.

Тобто, ТзОВ «Волиньтабак», змінивши з 02.01.2018р. місце обліку платника податків з Львівського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на Луцьке управління ГУ ДПС у Волинській області, обов`язку подання заяви про приєднання до нового Договору не мало.

Водночас, з матеріалів справи видно, що згідно з протоколом засідання комісії ГУ ДПС у Волинській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, від 25.09.2019р. №18 (т.4, а.с.4-7) зазначеною комісією ухвалено рішення про тимчасове обмеження дії договору про визнання електронних документів, укладеного із ТзОВ «Волиньтабак», до з`ясування обставин щодо перебування платника податків за місцем реєстрації та причетності посадових осіб до здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства.

Дію вказаного договору про визнання електронних документів відновлено 21.10.2019р. на підставі рішення комісії ГУ ДПС у Волинській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, що підтверджується протоколом засідання комісії від 21.20.2019 №35 (т.4, а.с.8).

В період з 25.09.2019р. - 21.10.2019р. договір про визнання електронних документів №2 від 29.11.2017р. тимчасово обмежений за рішенням комісії ГУ ДПС у Волинській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації.

Аналіз положень п.3, п.19-20 Порядку роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (чинної на час виникнення спірних правовідносин) дає підстави для висновків, що комісії податкового органу не наділені повноваженнями призупиняти чи тимчасово обмежувати чинність Договору про визнання електронних документів.

Як видно з листа від 25.09.2019р. № 2375/10/03-20-32-02-20 такий на адресу ТзОВ «Волиньтабак» від контролюючого органу не надходив.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що дію Договору про визнання електронних документів тимчасово обмежено у зв`язку з відсутністю посадових осіб ТзОВ «Волиньтабак» за місцезнаходженням та неврученням листа від 25.09.2019 р. №2375/10/03-20-32-01-20, а також що відновлення дії вказаного Договору відбулось у зв`язку з врученням платнику податків зазначеного листа, оскільки не підтверджуються належними, достовірними, достатніми, допустимими доказами.

В пп.120-1.1 ст.1201 ПК України передбачено, шо порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10% від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20% від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30% від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40% від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

п.п.14.1.265 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Із змісту п.109.1 ст.109 ПК України видно, що правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платника податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або не належного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Тобто, правопорушенням, за яке на платника податків може бути накладено штрафні санкції, є винне діяння такого платника податків. Підставою для застосування податкового штрафу (як і кримінального, адміністративного чи будь-якого іншого покарання) є вина. Відсутність вини свідчить про відсутність підстав для застосування покарання (санкції).

Верховний Суд у постановах: від 03.05.2018р. по справі №818/1070/17; від 26.06.2018р. по справі №808/2127/17; від 27.04.2018р. по справі №820/4064/17; від 11.09.2018р. по справі №826/9114/16, звертає увагу, що аналізуючи податкове законодавство, зокрема ст. 109 ПК України, підлягає з`ясуванню відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовила протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вказане, наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що несвоєчасна реєстрація податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН за перевіряємий період спричинена не з вини позивача, а у зв`язку з призупиненням дії договору про визнання електронних документів, що призвело до відмови податкового органу у реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування та подання звітність, чим і порушено встановлений податковим законодавством строк реєстрації.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про наявність підстав для задоволення позову, оскільки податковий орган діяв не у спосіб що визначені Конституцією та законами України. ТзОВ «Волиньтабак» у даній справі вжив всі залежні від нього заходи для недопущення порушення законодавства при реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладної, а тому відсутня є вина позивача в порушенні граничного строку реєстрації податкових накладних.

Крім того, суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 26.04.1979 у справі «Санді Тайме» проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ відповідно до якого, вимоги, що випливають з виразу «передбачений законом»: (1) закон має бути в адекватній мірі доступним, громадянин повинен мати можливість орієнтуватися у тому, які правові норми застосовуються у даному випадку; (2) норма не може вважатися «законом», поки вона не сформульована з достатнім ступенем точності, що дозволяє особі узгоджувати з нею свою поведінку особи повинні мати можливість передбачити у розумному відносно обставин ступені наслідки, які може потягнути певне діяння.

Також, в п. 42 Рішення від 19.12.1989 року у справі «Мелахер та інші проти Австрії» ЄСПЛ вказано, що право власності включає «три чіткі правила»: (1) мирного володіння власністю; (2) позбавлення права власності лише у визначених випадках; (3) держава має право контролювати користування власністю у відповідності до загального публічного інтересу, шляхом прийняття відповідних загальносуспільним інтересам законів.

У пункті 49 Рішення від 22.11.2007 у справі «Україна-Тюмень» проти України» ЄСПЛ вказав, що найважливіша вимога статті 1 Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів».

Так, у п.55 вказаного рішення надано тлумачення «пропорційності втручання» в право на мирне володіння майном та зазначено, що таке втручання повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та захисту основоположних прав особи.

Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Європейський суд з прав людини у п.п. 42 - 44 Рішення від 07.07.2011 у справі «Серков проти України» ЄСПЛ зазначив, що національне законодавство має відповідати вимозі «якості» закону, щоб воно було доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні.

Якщо норма закону або іншого нормативного акту, виданого на основі закону, дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків платників податків і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на адміністративний позов, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Інші доводи які викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновки колегії суддів.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

В ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року у справі № 140/279/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя В.Я. Макарик

Суддя В.З. Улицький

Постанова в повному обсязі складена 04.09.2020р.