Справа № 420/3264/20
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2020-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/3264/20
Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року (суддя Марин П.П., м. Одеса, повний текст рішення складений 07 липня 2020 року) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

15 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУПФ України в Одеській області), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ України в Одеській області від 12.03.2020 року №840927 про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів»;

- зобов`язати ГУПФ України в Одеській області здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 18 лютого 2020 року, встановивши його у розмірі 90% грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді згідно довідки Господарського суду Одеської області №08-29/1257/2020 від 26.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року відкрито провадження у справі (а.с. 55).

19 травня 2020 року відповідачем надано відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому зазначено про прийняття рішення ГУПФ України в Одеській області №27 від 15.05.2020 року про перерахунок позивачу довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50% грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді з урахуванням довідки Господарського суду Одеської області №08-29/1257/2020 від 26.02.2020 року (а.с. 59-61).

Дізнавшись про існування такого рішення, 01 червня 2020 року позивач надіслав до суду письмову заяву (відповідь на відзив), у якій збільшив позовні вимоги, виклавши їх у наступній редакції:

- вийти за межі позовних вимог, якщо суд буде вважати, що це необхідно для ефективного захисту прав, в тому числі в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо встановлення під час розгляду даної справи довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50% грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді.

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.03.2020 року №840927 про відмову у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 .

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 18 лютого 2020 року, встановивши його у розмірі 90% грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді згідно довідки Господарського суду Одеської області № 08-29/1257/2020 від 26.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с. 126-133).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу (з урахуванням доповнення до апеляційної скарги від 27.07.2020 року), у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його адміністративний позов.

Апелянт вказує на те, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. Київським районним судом міста Одеси у постанові від 14.10.2013 року та Одеським апеляційним адміністративним судом в ухвалі від 30 січня 2014 року по справі №520/12491/13-а визначено стаж роботи позивача на посаді судді - 33 роки 8 місяців та 9 днів. Дані факти мають преюдиційне значення та не потребують доказування.

Також апелянт зазначає, що поза уваги суду першої інстанції залишилося те, що положення ст. 47 КАС України дозволяють позивачу збільшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, однак оскільки справа розглядалася без виклику сторін у судове засідання та без його проведення, позивач був позбавлений можливості збільшити позовні вимоги із дотриманням передбаченої ст. 47 КАС України процедури, а тому у відповіді на відзив він повторно просив суд вийти за межі заявлених позовних вимог в тому числі шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо встановлення вже під час розгляду даної справи довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50 % грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді. Проте судом першої інстанції необґрунтовано відхилено позовні вимоги у даній частині.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження).

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги (з урахуванням доповнення), відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Верховної Ради України №2864-VI від 23 грудня 2010 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді Господарського суду Одеської області у зв`язку із виходом у відставку (а.с. 14).

Згідно з розпорядженням Управління ПФУ у Київському районі №840927 від 04.07.2012 року позивачу з 01.07.2012 року призначено щомісячне довічне грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% при загальному стажі 44 роки 10 місяців (а.с. 90).

Постановою Київського районного суду міста Одеси від 14.10.2013 року по справі 520/12491/13-а, залишеною без змін Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2014 року (а.с. 41-46) адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про визнання протиправним рішення та зобов`язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси №840927 від 20.06.2013 року щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 . Зобов`язано Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси здійснити перерахунок та виплатити довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно довідки Господарського суду Одеської області від 11.06.2013 року №09-24/3720/13, починаючи з 03 червня 2013 року, встановивши його у розмірі 90% грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді, тобто у сумі 17549 грн. 10 коп.

В межах розгляду даної справи судом встановлено, що відповідно до положень ст. 43 Закону України «Про статус суддів» та статті 11 розділу XII «Прикінцеві положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів»», стаж роботи судді ОСОБА_1 складає 33 роки 8 місяців та 9 днів, а розмір довічного грошового утримання позивача з 03 червня 2013 року повинен становити 90% грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді.

Відповідно до розпорядження Управління ПФУ у Київському районі №840927 від 07.05.2015 року позивачу здійснено перерахунок довічного грошового утримання з 01.03.2014 року з розрахунку 90% грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді у сумі 17549 грн. 10 коп. (з/б а.с. 114).

Яку вбачається з матеріалів справи, надалі позивачу впродовж 2013-2019 років виплачувалось довічне грошове утримання з розрахунку 90% грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді (а.с. 114-123).

Відповідно до довідки Господарського суду Одеської області №08-29/1257/2020 від 26.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18.02.2020 року суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 107202,00 грн., в тому числі посадовий оклад 63060,00 грн., доплата за вислугу років (70%) 44142,00 грн. (а.с. 65).

11.03.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вищевказаної довідки Господарського суду Одеської області №08-29/1257/2020 від 26.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с. 66).

Рішенням від 12.03.2020 року №840927 позивачу відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на підставі того, що на даний час відсутній порядок проведення перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці з урахуванням рішення Конституційного суду від 18.02.2020 р., а тому позивачу відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці згідно із довідкою про суддівську винагороду від 26.02.2020 року №08-29/1257/2020 до надходження роз`яснень щодо порядку проведення такого перерахунку (а.с. 64).

Після відкриття провадження у даній справі Рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області №27 від 15.05.2020 року позивачу здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 26.02.2020 року №08-29/1257/2020 про суддівську винагороду виходячи із розміру 50% суддівської винагороди (а.с. 63).

Вважаючи такі дії та рішення відповідача протиправними та не погоджуючись з оскаржуваними рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області №27 від 15.05.2020 року позивачу здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Одеської області №08-29/1257/2020 від 26.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці станом на 18.02.2020 року, виходячи із розміру 50% суддівської винагороди, а тому, на думку суду першої інстанції, оскаржуване позивачем рішення втратило свою юридичну силу та не несе будь-яких правових наслідків для позивача, оскільки позивачу здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці. При цьому суд першої інстанції вказав на те, що рішення ГУПФ України в Одеській області №27 від 15.05.2020 року, яким позивачу здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 26.02.2020 року №08-29/1257/2020 про суддівську винагороду виходячи із розміру 50% суддівської винагороди є чинним та позивачем не оскаржувалося.

Колегія суддів не може повністю погодитися із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Згідно з абзацами 10, 14 статті 126 Конституції України підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням. Повноваження судді припиняються у разі досягнення суддею шістдесяти п`яти років.

Відповідно до ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Згідно з ч. 1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 141 Закону України від 07.07.2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону від 12.02.2015 року №192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» та рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 у справі №4-рп/2016 встановлено, що у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Аналогічні положення також містяться у ч. 4 ст. 142 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Отже, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» №2862-XII від 15.12.1992 року (чинного на момент виходу позивача на пенсію) (далі Закон №2862-XII), кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Частиною 2 ст. 43 Закону №2862-XII передбачено, що за суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді і такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту, як і до виходу у відставку.

Згідно ч. 4 ст. 43 Закону №2862-XII, судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».

На час виникнення спірних правовідносин організація судової влади та здійснення правосуддя в Україні регулюється Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Згідно з пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до частини першої статті 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Разом з тим, Пунктом 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII установлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VІ. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Таким чином, положеннями пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII було запроваджено різні підходи до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку після 30 вересня 2016 року, залежно від проходження чи непроходження суддею кваліфікаційного оцінювання або призначення на посаду судді за результатами конкурсу, а також роботи на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Рішенням Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18 лютого 2020 року були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні зазначається, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 листопада 2013 року №10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію не допущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року №3-рп/2013).

Конституційний Суд України також зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання. Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402.

Конституційний Суд України визначає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України що до гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України. У зв`язку з викладеним, п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII, якою було передбачено право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнано неконституційними.

Згідно пункту 3 Рішення Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18.02.2020 року положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Разом з цим, набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону.

Таким чином, перерахунок, який просить здійснити позивач, обумовлений відновленням раніше порушених його прав з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020.

Як вже зазначалося вище, зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до довідки Господарського суду Одеської області №08-29/1257/2020 від 26.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18.02.2020 року суддівська винагорода, позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 107202,00 грн. (а.с. 65).

Як встановлено судами 1-ї та 2-ї інстанцйій, відповідачем 15.05.2020 року проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, який обрахований в розмірі 50% від грошового утримання діючого судді (а.с. 63).

При цьому, у відзивах на позов та на апеляційну скаргу представник відповідача зазначив, що стаж позивача на посаді судді складає 19 років 2 місяці 22 дні. Крім того, відповідач посилається на положення ст. 142 Закону України №1402-VIII, якими зазначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Проте апеляційний суд вважає за необхідне виходити з того, що Постановою Київського районного суду міста Одеси від 14.10.2013 року по справі №520/12491/13-а позивачу встановлено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді (на підставі Закону №2453-VI від 07.07.2010 року). При цьому в межах розгляду справи №520/12491/13-а судом встановлено, що відповідно до положень ст. 43 Закону України «Про статус суддів» та статті 11 розділу XII «Прикінцеві положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів»», стаж роботи судді ОСОБА_1 складає 33 роки 8 місяців та 9 днів.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 06.03.2019 р. у справі №638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі №200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Разом з цим, набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин, до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 години 00 хвилини цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня, з дати ухвалення відповідного рішення Конституційного Суду України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством застосовується норма, що відповідає Конституції України, вступила у силу і діє.

Таким чином, перерахунок, який просить здійснити позивач, обумовлений відновленням раніше порушених його прав з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 р. у справі №2-р/2020.

Отже, саме з 19.02.2020 р., наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 р. у справі № 2-р/2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.06.2020 р. у зразковій справі №620/1116/20.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковим посилання позивача на те, що такий перерахунок має бути здійснений саме виходячи з 90% від суддівської винагороди, яка зазначена в довідці Господарського суду Одеської області №08-29/1257/2020 від 26.02.2020 р., оскільки такий відсоток розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді був визначений в порядку, передбаченому Законом від 07.07.2010 р. №2453-VІ, який відрізняється від порядку визначення розміру довічного грошового утримання, встановленого чинним Законом №1402-VIII.

Така відмінність полягає в тому, що за Законом від 07.07.2010 р. №2453-VI розмір довічного грошового утримання судді у відставці визначався у відсотках (80 і більше), виходячи з суддівської винагороди працюючого судді, яка, на відміну від положень 135 Закону №1402-VIII, обраховувалась (з урахування пункту 1 резолютивної частини рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 року №11 -р/2018) з зовсім інших базових показників -10 мінімальних заробітних плат з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції. Водночас, ч. 3 ст. 135 Закону України №1402-VIII визначено, що базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 55 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Також, як вже зазначалося вище, ст. 142 Закону України №1402-VIII установлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Так, як вбачається з матеріалів справи та вже зазначалось вище, стаж роботи позивача - судді ОСОБА_1 складає 33 роки 8 місяців та 9 днів. Отже, з урахуванням вказаних вище приписів ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання позивача має складати 76 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50%+13х2 (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років)).

При цьому колегія суддів зазначає, що визначення відсотку розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді на підставі норм Закону №1402-VIII (50 і більше) не призводить до порушення ст. 22 Конституції України, оскільки розмір довічного грошового утримання позивача, визначеного на підставі норм Закону №1402-VIII, є більшим, ніж розмір його довічного грошового утримання, визначеного на підставі Закону від 07.07.2010 №2453-VI.

Відтак, позовна вимога щодо зобов`язання ГУПФ України в Одеській області здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно довідки Господарського суду Одеської області №08-29/1257/2020 від 26.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці підлягає частковому задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України в Одеській області від 12.03.2020 року №840927 про відмову у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, колегія суддів зазначає, що з прийняттям рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області №27 позивачу здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Одеської області №08-29/1257/2020 від 26.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18.02.2020 року виходячи із розміру 50% суддівської винагороди, воно дійсно втратило юридичну силу та не несе будь-яких правових наслідків для позивача, оскільки йому здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі спірної довідки.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо встановлення позивачу вже під час розгляду даної справи довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50 % грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем вже після відкриття Одеським окружним адміністративним судом провадження у цій справі (ухвала від 17.04.2020 року) та отримання ГУ ПФУ в Одеській області копії позовної заяви, було прийнято рішення №27 від 15.05.2020 року, яким позивачу здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 26.02.2020 року №08-29/1257/2020 про суддівську винагороду, виходячи із розміру 50% суддівської винагороди, а також здійснено перерахунок його стажу та протиправно зменшено стаж роботи на посаді судді з 33 років 8 місяців та 9 днів до 19 років 2 місяці 22 днів.

Положення ст. 47 КАС України дозволяють позивачу збільшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Однак оскільки справа розглядалася без виклику сторін у судове засідання та без його проведення, позивач був позбавлений можливості збільшити позовні вимоги із дотриманням передбаченої ст. 47 КАС України процедури, а тому у відповіді на відзив він повторно просив суд вийти за межі заявлених позовних вимог, а також збільшив позовні вимоги вимогою про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо встановлення позивачу вже під час розгляду даної справи довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50% грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді.

Відхиляючи дану позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що відповідь на відзив не є належним чином оформленою заявою, передбаченою положеннями ч. 1 ст. 47 КАС України, а тому суд розглядав справу лише в межах заявлених в позові вимог.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що ч. 1 ст. 47 КАС України ніяких вимог до оформлення заяви про збільшення позовних вимог не містить. В ній є лише одна вимога про «подання письмової заяви». Відповідь на відзив є письмовою заявою, що і містила додаткову вимогу, однак з незрозумілих причин ця вимога судом першої інстанції взагалі не розглядалася і оцінка доводам позивача щодо протиправності здійсненого під час розгляду справи перерахунку довічного грошового утримання судді в рішенні суду не була надана.

Таким чином, у суду першої інстанції були всі підстави для вирішення зазначеної вимоги та скасування незаконного рішення відповідача №27 від 15.05.2020 року, що дало б змогу суду належним чином поновити порушені права позивача. Більш того, факт порушення прав позивача був встановлений у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції.

Крім того, слід наголосити на тому, що згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, що також не було зроблено судом першої інстанції, не зважаючи на заяви позивача з цього приводу.

Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ України в Одеській області №27 від 15.05.2020 року, яким позивачу здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 26.02.2020 року №08-29/1257/2020 про суддівську винагороду, виходячи із розміру 50% суддівської винагороди під час розгляду даної справи.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з постановленням у справі нового рішення.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №27 від 15.05.2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 19 лютого 2020 року, встановивши його у розмірі 76% грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді згідно довідки Господарського суду Одеської області №08-29/1257/2020 від 26.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов