Справа № 234/7413/20
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2020-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2020 р. Справа№234/7413/20

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Ушенка С.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 ; НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (; 84333, Донецька обл., м.Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 23) про визнання протиправним і скасування розпорядження та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання протиправним і скасування розпорядження від 20.06.2019 № 091 про припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та зобов`язання поновити виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї і сплатити заборгованість з 2019 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що є багатодітною матір`ю, знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради та отримує соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям». Зазначає, що розпорядженням начальника УТСЗН №091 від 20.06.2019 вона позбавлена права на державну соціальну допомогу у зв`язку із незазначенням в поданій декларації факту володіння сім`єю причепом до автомобіля. Відповідач листом № 04-40/1594 від 27.06.2019 зобов`язав її сплатити переплату в сумі 451 351 грн. за період з 01.05.2015 по 31.05.2019.

Позивач вважає дії відповідача протиправними, оскільки не приховувала наявність причепу, а навпаки зазначала в декларації про доходи протягом 12 місяців з часу придбання 14.04.2015 чоловіком ОСОБА_2 причепу ПВА У5 реєстраційний державний номер НОМЕР_3 . На її думку підстави відмови у призначенні державної соціальної допомоги та вимога повернення раніше отриманих коштів суперечать нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим звернулася до суду за захистом порушеного права.

В матеріалах справи наявний відзив відповідача на позовну заяву, вмотивований тим, що при зверненні за державною соціальною допомогою малозабезпеченим сім`ям з травня 2015 року по травень 2019 року включно позивач не вказувала інформацію, яка впливала на право на призначення допомоги, у зв`язку з чим за цей період виникла переплата в сумі 451351,52 грн. Під час наступного звернення позивача за призначенням державної соціальної допомоги 03.06.2019 було виявлено, що позивач не подавала інформацію про наявність у власності другого транспортного засобу, а саме: причепа НОМЕР_3 , зареєстрованого 14.04.2015. Листом Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради № 04-40/1594 від 27.06.2019 позивача повідомлено про виниклу заборгованість. Враховуючи викладене, вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими і просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17.06.2020 вказану позовну заяву залишено без руху та позивачеві надано 10-тиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 06 червня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 28 липня 2020 року витребувано у Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради належним чином засвідчені копії акту про виявлення факту подання позивачем документів з явно недостовірними відомостями, розрахунку надмірно виплачених коштів, які підлягають відшкодуванню, протоколу про припинення виплати допомоги, якщо таке припинення було, та належним чином оформлену довідку про фактично виплачені позивачеві кошти, починаючи з 01.01.2019 по теперішній час.

На виконання ухвали суду від 28.07.2020 відповідачем замість витребуваних доказів повторно надано копії додатків до відзиву.

Розгляд справи проведено за правилами ст. 263 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с. 19), знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», що підтверджується довідкою відповідача від 25.06.2019 (а.с. 16).

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

До Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради з питання призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям позивач, як уповноважений представник сім`ї, зверталась неодноразово із заявами від 22.04.2015; від 22.05.2015; від 22.06.2015; від 02.12.2015; від 22.02.2016; від 04.08.2016; від 09.11.2016; від 10.03.2017; від 11.08.2017; від 02.02.2018; від 04.06.2018; від 03.12.2018; (а.с. 66-113).

03 червня 2019 року позивачем подано до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради наступну заяву про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї і декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням допомоги, в якій зазначено, що її сім`я має у своїй власності другий транспортний засіб причіп ПВА, державний номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрований 14.04.2015 на її чоловіка ОСОБА_2 (а.с. 62-64).

11.06.2019 позивач звернулася до відповідача із заявою, якою повідомила, що її сім`я має у своїй власності другий транспортний засіб, а саме причіп, зареєстрований 14.04.2015 на її чоловіка ОСОБА_2 і просила не позбавляти її права на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, оскільки її сім`я є багатодітною, з яких одна дитина - особа з інвалідністю з дитинства (а.с. 60).

Рішенням відповідача від 19.06.2019 на підставі рішення комісії по розгляду питань надання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям від 18.06.2019 № 17/3 позивачу призначено соціальну допомогу на наступний період з 01.06.2019 по 30.11.2019 на підставі акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї (а.с. 57-59).

Проте, розпорядженням управління від 20.06.2019 позивач позбавлена права на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям за період з 01.05.2015 по 31.05.2019 на підставі абз. 6 п. 10, 28 Постанови КМУ від 24.02.2003 №250 (а.с. 17).

Листом заступника начальника управління №04-40/1594 від 27.06.2019 позивача повідомлено про виникнення переплати у сумі 451 315 грн. 52 коп. за період з 01.05.2015 по 31.05.2019 та зобов`язано повернути надміру отримані кошти (а.с. 18).

Не погоджуючись з підставами відмови у призначенні державної соціальної допомоги за період з 01.05.2015 по 31.05.2019, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

У статті 46 Основного Закону проголошено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

В положенні статті 48 Конституції України закріплено, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Реалізація конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям здійснюється відповідно до Закону України від 01.06.2000 № 1768-III «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».

Право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України (ст. 3 Закону № 1768-III).

Зокрема, відповідно до статті 1 цього Закону державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї; де малозабезпечена сім`я - сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї; де прожитковий мінімум для сім`ї - визначена для кожної сім`ї залежно від її складу сума прожиткових мінімумів, розрахованих та затверджених відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум для осіб, які відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення»; а середньомісячний сукупний доход сім`ї - обчислений у середньому за місяць доход усіх членів сім`ї з усіх джерел надходжень, крім допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, протягом шести місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги.

Порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 9 ст. 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям»).

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 250 затверджено Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (надалі - Порядок №250).

Відповідно до п. 2 Порядку № 250 державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли:

- працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої і вищої освіти протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, за особами з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги);

- з`ясовано, що малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування, а також хто-небудь із її складу протягом 12 місяців перед зверненням за наданням державної соціальної допомоги здійснив покупку або оплатив послуги на суму, яка на час звернення перевищує 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім`ї;

- у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 квадратний метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Аналогічні положення наведені в абз. 6 п. 10 Порядку № 250, відповідно до якого соціальна допомога не призначається у разі, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

За наявності обставин, передбачених у частині першій статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», державна соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо:

- у складі сім`ї є особа з інвалідністю;

- у малозабезпеченій багатодітній сім`ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої і вищої освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років);

- неможливість отримання будь-яких джерел для існування пов`язана з тривалою хворобою одного та/або кількох членів сім`ї. Рішення про призначення державної соціальної допомоги у таких випадках приймається на підставі обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, яка звернулася за призначенням такої допомоги.

У разі коли особами, які входять до складу сім`ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення (п. 12 Порядку № 250).

Згідно із ч. 4 ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців, починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Аналогічні положення наведені в п. 25 Порядку № 250, відповідно до якого виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення.

За приписами п. 28 даного Порядку, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Таким чином, виплата соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям припиняється у разі, коли уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї при зверненні до відповідного державного органу із заявою про надання державної соціальної допомоги навмисно подав недостовірні відомості або приховав відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру при призначенні зазначеної допомоги. Обов`язковою умовою для повернення надміру виплачених коштів є навмисні дії з подання недостовірних відомостей чи їх приховування.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про те, що у діях позивача відсутній умисел щодо приховування чи подання недостовірних відомостей щодо наявності у володінні її чоловіка - ОСОБА_2 транспортного засобу, зокрема, причепу ПВА У5, реєстраційний державний номер НОМЕР_3 .

Зазначений вище висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №725/3250/17.

З аналізу наведених норм права вбачається, що припинення виплати та повернення виплаченої соціальної допомоги з підстав, передбачених абзацом 4 частини першої статті 7 Закону можливе за наявності таких обов`язкових умов: у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму); відсутність обставин, передбачених частиною другою статті 7 цього Закону; необхідність дотримання процедури прийняття рішення місцевою державною адміністрацією про призначення соціальної допомоги у разі, коли є обставини та умови, передбачені частинами першою другою статті статтею 7 Закону; відсутність ознак (обставин) навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру (постанова Верховного Суду від 25 вересня 2018 року/справа №562/538/17).

Суд зазначає, що на момент звернення позивача до відповідача про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг і подання декларації про майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, у позивача були наявні всі підстави, передбачені статтею сьомою Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» для призначення державної соціальної допомоги. Крім того, навіть при зазначенні відомостей, що у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є вищевказаний причеп, у позивачки у відповідності до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» існувало право на отримання вказаної допомоги.

Разом з тим, в порушення вимог частини дев`ятої статті 4 Закону № 1768-IIІ розпорядження Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 20 червня 2019 року не вмотивоване та не містить роз`яснень порядку його оскарження.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини Щокін проти України (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про закон, стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі Шпачек s.r.о. проти Чеської Республіки (Spacek, s.r.o. v. The Czech Republic, № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі Бейелер проти Італії (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Аналізуючи поняття якість закону, Європейський суд з прав людини у пункті 111 рішення у справі Солдатенко проти України 9№ 2440/07) зробив висновок, що це поняття, вимагаючи від закону відповідності принципові верховенства права, означає, що у випадку, коли національний закон передбачає можливість обмеження прав особи, такий закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні - для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля.

Згідно з уже сталою практикою Європейського суду з прав людини закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам доступності, передбачуваності та зрозумілості; громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку; норма не може розглядатися як закон, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку; громадянин повинен мати можливість - у разі необхідності за належної правової допомоги - передбачити, наскільки це розумно за конкретних обставин, наслідки, до яких може призвести певна дія; у внутрішньому праві повинні існувати загороджувальні заходи від довільного втручання влади в здійснення громадянами своїх прав (рішення у справах Сєрков проти України , заява № 39766/05, пункт 51; Редакція газети Правоє дело та Штекель проти України , заява № 33014/05, пункт 51, 52; Свято-Михайлівська Парафія проти України , заява № 77703/01, пункт 115; Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom), № 18139/91, пункт 37; Санді Таймс проти Об`єднаного Королівства (№ 1) ( SundayTimes v. The United Kingdom (№ 1) 6538/74 пункти 48-49); Мелоун протии Об`єднаного Королівства ( Malone v. The United Kingdom ), № 8691/79, пункт 66); Маргарета і Роджер Андерссон проти Швеції ( Margareta and Roger Andersson v. Sweden ), заява № 12963/87, п. 75; Круслен проти Франції (Kruslin v. France), № 11801/85, п. 27; Ювіг проти Франції (Huvig v. France), № 42921/09, пункт 26; Аманн проти Швейцарії (Amann v. Switzerland), заява № 27798/95, пункт 56).

Такі обставини справи вказують на наявність підстав для визнання протиправним та скасування спірного рішення у вигляді розпорядження від 20.06.2019 і, як наслідок, зобов`язання відповідача сплатити протиправно утримані кошти на виконання даного розпорядження.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача поновити здійснення виплат соціальної допомоги, суд зазначає, що згідно довідки відповідача за підписом начальника відділу Т.Д. Ігнатенко (а.с. 50), ОСОБА_1 виплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з дітьми не припинялась, що також підтверджується рішенням про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї від 19.06.2020 (а.с. 57). Отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 9 КАС України регламентовано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,00 грн., сплачений позивачем відповідно до квитанції від 25.06.2020 №0.0..1, а з позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,80 грн. на користь державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 133, 139, 242, 244-250, 255, 262, 295, 297, 371, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 ; НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (; 84333, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 23) про визнання протиправним і скасування розпорядження та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення у вигляді розпорядження № 091 від 20.06.2019 Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (; 84333, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 23), яким ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 ; НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) позбавлена права на отримання державної соціальної допомоги у період з 01.05.2015 по 31.05.2019.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (; 84333, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 23) сплатити ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 ; НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) протиправно утримані кошти на виконання розпорядження № 091 від 20.06.2019, яким вона позбавлена права на отримання державної соціальної допомоги з 01.05.2015 по 31.05.2019.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (; 84333, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 23) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 ; НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві /м.Київ / 22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA6026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 0 (нуль) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 3 вересня 2020 року.

Суддя С.В. Ушенко