Справа № 360/535/20
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року справа №360/535/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В., секретар судового засідання Кобець О.А., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача Петрощук К.В., представника відповідача Карташової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року (повне судове рішення складено 29 травня 2020 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/535/20 (суддя в І інстанції Тихонов І.В.) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року представник позивача, адвокат Петрощук Катерина Володимирівна звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Луганській області (далі ГУ ДПС у Луганській області, податковий орган), в якому просила: визнати протиправними та скасувати: податкові повідомлення-рішення від 20.01.2020 № , № , № , № , № ; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 20.01.2020; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 20.01.2020.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 21.01.2020 позивачем було отримано від ГУ ДПС у Луганській області наведені вище рішення податкового органу, які винесені на підстави висновків, викладених в Акті перевірки від 18.12.2019 № 307/12-32-33- 04/ НОМЕР_1 (далі Акт перевірки).

Акт перевірки складений на підставі наказу ГУ ДПС у Луганській області від 28.10.2019 № 270, про проведення документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , платник податків) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 но 31.12.2018, а також по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, перевірку розпочато з 14.11.2019, тривалістю десять робочих днів.

Наказом ГУ ДПС у Луганській області від 25.11.2019 № 401 було постановлено продовжити документальну планову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 , призначеної на підставі наказу ГУ ДПС у Луганській області від 28.10.2019 № 270 «Про проведення документальної планової невиїзної перевірки», на п`ять робочих днів з 28.11.2019.

В подальшому, наказом ГУ ДПС у Луганській області від 02.12.2019 № 431 вдруге постановлено продовжити документальну планову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 , призначеної на підставі наказу ГУ ДПС у Луганській області від 28.10.2019 №270 «Про проведення документальної планової невиїзної перевірки», на п`ять робочих днів з 05.12.2019. В свою чергу, означений наказ Луганським окружним адміністративним судом у справі № 360/5220/19 визнано незаконним, протиправним і скасовано, тому позивач вважала, що Акт перевірки складений відповідачем з порушенням вимог податкового законодавства, а порушення строків проведення планової невиїзної перевірки є незаконним, відтак, податкові повідомлення-рішення, рішення по застосування штрафних санкцій, вимога про сплату боргу підлягають скасуванню.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року позовні вимоги задоволені.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що місцевим судом помилково не взято до уваги таку обставину, що спірні рішення податкового органу прийняті саме за фактом реалізації наказів ГУ ДПС у Луганській області від 28.10.2019 № 270 та від 25.11.2019 № 401, та, як наслідок проведено перевірку та встановлені порушення вимог податкового законодавства. На думку податкового органу, наказ про друге продовження строку перевірки, який скасовано в судовому порядку, вже є реалізованим, таким, що вичерпав свою дію, отже не тягне за собою визнання протиправними та скасування результатів перевірки.

У відзиві на апеляційну скаргу представником позивача висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечували позивач та його представник.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

ФОП ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, яка зареєстрована 10.09.2001 Сєвєродонецькою міською радою та основним видом діяльності є: 43.12 підготовчі роботи на будівельному майданчику, 43.99 інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у., 45.20 технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, 77.39 надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у., 46.90 неспеціалізована оптова торгівля, 49.41 вантажний автомобільний транспорт, 77.12 надання в оренду вантажних автомобілів; в стані припинення не перебуває (т.4 а.с.198).

28.10.2019 відповідачем видано наказ № 270, відповідно до якого на виконання вимог п.п.20.1.4 п.20.1 ст. 20, на підставі п.77.1 ст.77, ст.79, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України (далі ПК України), п.2 ст.13 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VІ) та згідно плану - графіку проведення документальних планових перевірок суб`єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб - підприємців на листопад 2019 року наказано провести документальну планову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, а також по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 та перевірку розпочати з 14.11.2019 тривалістю 10 робочих днів (т.4 а.с.99-100).

28.10.2019 за № 100 відповідачем винесено повідомлення про проведення документальної планової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 14 листопада 2019 року (т.4 а.с.101).

Листом від 28.10.2019 №ФОП-777/12-32-3304-11 податковий орган повідомив позивача, що буде розпочато документальну планову невиїзну перевірку з 14.11.2019 тривалість 10 робочих днів та просив надати документи, що належать до предмета перевірки (т.4 а.с.102-104).

Вищевказаний лист направлено на адресу позивача 29.10.2019 та отримано останнім 30.10.2019 (т.4 а.с.105).

14.11.2019 позивачем надані документи для перевірки, а саме: книга доходів та витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (2 шт.); відомості нарахування та виплати заробітної плати за 2017 та 2018 роки (2 папки); податкові накладні видані за періоди 01-08.2017, 09-12.2017, 01-07.2018, 08-12.2018 (4 папки); подорожні листи за періоди 01-03.2017, 04-08.2017, 09-12.2017, 01-06.2018, 07-09.2018,10-12.2018 (6 папок); страховки, АсМАП, ПЛАТОН та інші за періоди 01-06.2017, 07-12.2017, 01-05.2018, 06-09.2018, 10-12.2018 (5 папок); звіти за 2017 та 2018 роки (2 папки); акти списання ТМЦ за 2017 та 2018 роки (2 папки); акти списання ГСМ за 2017 та 2018 роки (2 папки); податкові накладні отримані за періоди 01-09.2017, 10-12.2017, 01-10.2018, 11-12.2018 (4 папки); виписки банку за періоди 01-08.2017, 09-12.2017, 01-07.2018, 08-12.2018 (4 папки); авансові звіти за періоди 01-03.2017, 04-06.2017, 07-09.2017, 10-11.2017, 12.2017, 01-03.2018,04-06.2018, 07-08.2018, 09-10.2018, 11-12.2018 (10 папок); поставники за періоди 01-05.2017, 06-09.2017, 10-12.2017, 01-06.2018, 07-10.2018, 11-12.2018, за 2017 автокард, ординол, 2018 интеркард (6 папок); акти виконаних робіт за періоди 01-05.2017, 06-09.2017, 10-12.2017, 01-05.2018, 06-08.2018, 09-12.2018 (6 папок), - що підтверджується актом надання документів для перевірки ФОП ОСОБА_1 , підписаний позивачем та співробітниками ГУ ДПС України у Луганській області (т.1 а.с.27-28; т.4 а.с.106).

Листом від 22.11.2019 № 22/11-1 позивач з посиланням на запит ГУ ДПС у Луганській області №ФОП-777/12-32-3304-11 додатково надала копії документів, а саме: трудові договори між працівниками та ФОП ОСОБА_1 на 22 арк., акти звірки розрахунків за 2017 та 2018 роки з ТОВ «ТРАНЗИТ-СЕРВІС АСЦ» на 24 арк. та заборгованість перед постачальниками за отримані ТМЦ за послуги та суми передплати станом на 01.01.2017 та на 31.12.2018 на 1 арк. (т.4 а.с.107).

Наказом відповідача від 25.11.2019 № 401 продовжено термін проведення перевірки позивача на п`ять робочих днів з 28.11.2019 на підставі п.82.2 ст.82 ПК України, який отримано позивачем особисто 26.11.2019, про що свідчить його підпис (т.4 а.с.108).

25.11.2019 листом за №ФОП-1181/12-32-33-04 відповідач повідомив позивача, що відповідно до наказу № 270 буде проведено перевірку підприємницької діяльності за період 2017-2018 року та просив надати письмові пояснення щодо віднесення зазначених у переліку транспортних засобів, які використовувались у підприємницькій діяльності та надати відповідні документи та пояснення (т.4 а.с.109-113).

02.12.2019 відповідачем складено Акт № 218/12-32-33-04/ НОМЕР_1 про ненадання документів до перевірки ФОП ОСОБА_1 (т.4 а.с.114-116).

Наказом відповідача від 02.12.2019 № 431 продовжено термін проведення перевірки позивача на п`ять робочих днів з 05.12.2019 на підставі п.82.2 ст.82 ПК України (т.4 а.с.117).

Вищевказаний наказ направлено на адресу позивача 03.12.2019 та отримано останнім 04.12.2019 (зворотній бік т.4 а.с.117).

03.12.2019 листом за № ФОП-1296/12-32-04-11 податковий орган повідомив позивача, що відповідно до наказу №270 буде проведено перевірку підприємницької діяльності за період 2017-2018 року та просив надати письмові пояснення та відповідні документи (т.4 арк.спр.126).

Вищевказаний лист направлено на адресу позивача 04.12.2019 та отримано останнім 09.12.2019 (зворотній бік т.4 а.с.126).

03.12.2019 листом вих.№03/12-1 позивач з посиланням на лист №ФОП-1181/12-32-3304 від 25.11.2019 щодо надання пояснень повідомила, що під час здійснення господарської діяльності в період часу 2017-2018 років, остання не використовувала легкові та вантажні автомобілі. Також повідомила про відсутність на обліку подвійного призначення в перевіряємому періоді. Крім того, просила надати інформацію за який саме період господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 потрібні розпорядчі документи (т.4 а.с.118-119).

До листа від 03.12.2019 вих.№03/12-1 позивач долучила копію ліцензії про надання транспортних послуг, міжнародних транспортних послуг та інформаційну довідку про залишки товарів станом на 31.12.2016, 31.12.2017 та 31.12.2018 (т.4 а.с.120-124,125).

04.12.2019 відповідачем складено Акт № 264/12-32-33-04/ НОМЕР_1 про ненадання документів перевірки ФОП ОСОБА_1 (т.4 а.с.128-129).

18.12.2019 ГУ ДПС у Луганській області складено Акт перевірки, яким встановлено порушення ПК України та Закону № 2464-VІ (т.1 а.с.41-128).

08.01.2020 за № ДПС-ФОП/250 ФОП ОСОБА_1 направлено на адресу ГУ ДПС у Луганській області заперечення до висновків акту вищезазначеної перевірки (т.4 а.с.130-133).

Листом ГУ ДПС у Луганській області від 15.01.22020 № ФОП -173/12-32-33-07-09 про розгляд заперечень позивача, надано відповідь, яким висновки Акту перевірки залишено без змін (т.4 а.с.134-139).

Актом перевірки відносно позивача встановлені наступні порушення п.177.1, п.177.2, абз.1, абз.3 пп.177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України, в частині включенні до складу витрат, які враховуються при обчисленні чистого оподатковуваного доходу, витрати, які не пов`язані з провадженням господарської діяльності та одночасно є витратами на утримання основних засобів подвійного призначення за результатами чого на думку відповідача, позивачем занижено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 751 015 гривень 14 копійок, в тому числі за 2017 рік - на суму 335 039 гривень 50 копійок но терміну сплати етаном на 19.02.2018, за 2017 рік - на суму 415 975 гривень 64 копійки по терміну сплати на 21.02.2019, занижено розмір військового збору, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 62 584 гривні 60 копійок, у тому числі за 2017 рік на суму 27 919 гривень 96 копійок по терміну сплати 19.02.2018, за 2018 рік на суму 34 664 гривні 64 копійки по терміну сплати 21.02.2019, п.198.2 ст.198. п.189.1 ст.189 ПК України, в частині п.201.1. п.201.10 ст.201 ПК України в частині не складання та не реєстрації податкових накладних на загальну суму податку на додану вартість - 753 662 гривні 00 копійок; порушення ч.2 п.1 ст.7 розділу III Закону № 2462-VI, у результаті чого занижено суму єдиного внеску на загальну суму 231 090 гривень 76 копійок; п.51.1 ст.51, абз.б п.176.2 ст. 176 ПК України; п. 164.2.4 п. 164.2 ст.164, пп.168.1.3 п.168 ст.168 абзац б) п.171.2 ст.171, п. 173.3, п.173.4 ст.173, п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 ПК України, щодо не визначення та недекларування платником податку податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік в сумі 25 543 гривні 75 копійок, щодо не декларування платником податку податкового зобов`язання з військового збору за 2017 рік у загальній сумі 7662 гривень 89 копійок по терміну сплати 19.02.2018.

На підставі висновків Акту перевірки 20.01.2020 складено податкові повідомлення-рішення: № , № 2020, № , № , №, вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № (т.1 а.с.131-144).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Як свідчать матеріали справи, позиція позивача та представника позивача, базується, зокрема, на тому, що податковим органом прийнято спірні рішення за результатами перевірки, проведеної на підставі наказу податкового органу, який скасований в судовому порядку, як наслідок Акт перевірки складений відповідачем з порушення строків проведення планової невиїзної перевірки та є незаконним оскільки дії відповідача, що передували винесенню Акту перевірки від 18.12.2019, були здійсненні з порушенням чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Згідно з вимогами підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За приписами підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбаченим ПК України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірки інших платників податків.

Про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Водночас, як зазначено у пункті 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

В акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника (пункт 86.10 статті 86 ПК України).

У свою чергу, положеннями пункту 86.8 статті 86 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності належної проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення. При цьому така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення.

Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку допущенням таким платником порушень необхідно дотримуватись певних умов, зокрема, спочатку провести податкову перевірку відповідно до норм чинного законодавства.

Отже, нормами ПК України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки, складання відповідного акту про результати перевірки та податкового повідомлення-рішення. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 808/1746/15 та підлягає застосуванню відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Відтак, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Як встановлено рішенням Луганського окружного адміністративного суду, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду у справі № 360/5220/19, обставини свідчать про те що: по-перше, в оскаржуваному позивачем наказі відповідача від 02.12.2019 № 431 не зазначено правової підстави для продовження строку проведення перевірки; по-друге, підстави, зазначені у відзиві, для продовження проведення перевірки суперечать подіям, які відображені в акті від 02.12.2019 №218/12-32-33-04/ НОМЕР_1 «Про ненадання документів до перевірки ФОП ОСОБА_1 », що в свою чергу, виключає можливість податкового органу посилатись на пункт 44.7 статті 44 ПК України; по-третє, максимальний строк, на який може бути продовжено проведення перевірки, передбачений в статті 82 ПК України по відношенню до позивача, був вже використаний відповідачем шляхом продовження строку проведення перевірки наказом від 25.11.2019 № 401, а тому жодних правових підстав для ще одного продовження строку проведення перевірки відносно позивача відповідач не мав.

У наведеній справі суди дійшли висновку про те, що наказ відповідача від 02 грудня 2019 року № 431 про продовження строків проведення документальної планової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню (т.4 а.с.199-204).

В силу положень частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вже зазначалося вище, згідно до пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

В акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника (пункт 86.10 статті 86 ПК України).

Відповідно до вимог п.2 розділу I Порядку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727 (далі - Порядок № 727) визначено, що акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.5 розділу II Порядку № 727 встановлено, що факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Акт документальної перевірки, являється передумовою прийняття податкового повідомлення-рішення та є носієм доказової інформації про виявленні порушення вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

З урахуванням встановлених судами в ході розгляду справи обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що Акт перевірки, як службовий документ, є незаконним, оскільки підстави для продовження проведення перевірки суперечать подіям, які відображені в акті перевірки «Про ненадання документів до перевірки ФОП ОСОБА_1 », а саме, як вже зазначалося вище, платником податків 03.12.2019 листом Вих.№03/12-1 з посиланням на лист за №ФОП-1181/12-32-33-04 від 25.11.2019 щодо надання пояснень повідомила податковий орган, що під час здійснення господарської діяльності в період часу 2017-2018 років, остання не використовувала легкові та вантажні автомобілі.

Також, позивач повідомила про відсутність на обліку подвійного призначення в перевіряємому періоді. Крім того, до листа від 03.12.2019 Вих.№03/12-1 були долучені документи: копії ліцензії про надання транспортних послуг, міжнародних транспортних послуг та інформаційна довідка про залишки товарів станом на 31.12.2016, 31.12.2017 та 31.12.2018. Однак, податковим органом, без будь-яких обґрунтованих причин не були враховані відповідні документи, надані платником податків під час проведення перевірки, та як наслідок складено Акт №264/12-32-33-04/ НОМЕР_1 про ненадання документів перевірки ФОП ОСОБА_1 , який покладений в основу Акта перевірки.

Посилання відповідача на ті обставини, що у зв`язку зі скасуванням наказу ГУ ДПС у Луганській області від 02.12.2019 № 431 про продовження терміну перевірки з 05.12.2019 по 11.12.2019, порушення строку реєстрації у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку, акта перевірки є формальним порушенням, та не є підставою для скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, колегія суддів також вважає не змістовними та безпідставними.

Так, відповідно до ст. 73, 74 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Податковий орган в апеляційній скарзі посилається на постанову Верховного Суду від 28.01.2020 у справі № 820/1975/17, правові висновки якої, на переконання апелянта, повинні бути застосовані до спірних правовідносин у цій справі.

Так, суд касаційної інстанції висловив правову позицію, що порушення строків прийняття податкового повідомлення-рішення не може саме по собі впливати на його законність.

Проте, предмети розгляду справи № 820/1975/17 та нинішньої справи не є тотожними, оскільки порушення строків винесення спірних рішень не було єдиною підставою для задоволення позову, натомість суди повинні зазначати про наявність усіх встановлених ними в ході судового розгляду недоліків рішень, що є предметом позову.

У пунктах 16, 17 рішення від 24.12.2016 року у справі "ТОВ "Полімерконтейнер" проти України" (Заява N 23620/05) Європейський суд з прав людини наголосив, що першою і найбільш важливою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання з боку органів державної влади у мирне володіння майном має бути законним (див. рішення у справі "Ятрідіс проти Греції" [ВП], N 31107/96, п. 58, ЄСПЛ 1999-II). Умова законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах "Хентріх проти Франції", від 22 вересня 1994 року, п. 42, серія A N 296-A, та "Кушоглу проти Болгарії", N 48191/99, п. п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати "справедливого балансу" між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших авторитетних джерел, рішення у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції", від 23 вересня 1982 року, п. п. 69 - 73, серія A N 52).

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що у податкового органу були відсутні правові підстави для складання та винесення відповідно до норм ст.58, п.86.8 ст.86 ПК України з урахуванням висновків про результати розгляду заперечень до акту планової документальної невиїзної перевірки позивача від 18.12.2019 № 307/12-32-33-04/271990724 податкові повідомлення-рішення від 20.01.2020: № , № , № , № , № , вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 20.01.2020, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 20.01.2020, оскільки в їх основу покладено Акт перевірки ФОП ОСОБА_1 , який був складений посадовими особами контролюючого органу без дотримання строку проведення відповідної перевірки та без врахування відповідних документів, наданих позивачем під час проведення перевірки, як носій доказової інформації про виявлені порушення законодавства.

Разом з тим, зважаючи на те, що факт виявлених в ході перевірки порушень вимог податкового законодавства, які стали підставою для прийняття оскаржуваних у цій справі податкових повідомлень-рішень, допустимими доказами не підтверджено, суд не вбачає за доцільне досліджувати питання щодо обґрунтованості висновків ГУ ДПС у Луганській області по суті встановлених порушень, так як встановлення цієї обставини жодного правового значення для вирішення даної справи не має.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді даної справи судом враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України», в якому Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який, зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, Суд зазначив, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Встановлені судами у ході розгляду даної справи свідчить про порушення податковим органом своїх власних процедур, а тому прийняті за таких обставин рішення не можуть вважатись правомірними, інакше це свідчитиме про надання суб`єкту владних повноважень можливості уникати виконання своїх обов`язків і не сприятиме юридичній визначеності у правовідносинах з платниками податків.

Отже, апеляційний суд вважає, що місцевий суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду в наведеній частині.

Між цим, в апеляційній скарзі ГУ ДПС у Луганській області наголошує, що позовні вимоги майнового характеру фізичної особи у цій справі складають 2 453 553,62 грн., тобто 1 відсоток ціни позову складає 24 535,54 грн., тому з огляду на максимальну ставку судового збору за подання фізичною особою позову майнового характеру, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір в сумі 10 510,00 грн.

З цього питання колегія суддів зазначає, що такі доводи апеляційної скарги не впливають на правильність загального висновку місцевого суду по суті спору та не є підставами для скасування судового рішення.

Так, місцевим судом за результатами розгляду справи вирішено питання про розподіл судових витрат шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Луганській області на користь позивача судового збору у розмірі 13 660,91 грн.

Судовою колегією встановлено, що відповідно до платіжних доручень № 54, № 55, № 66 позивачем сплачено судовий збір у сумі 13 660,91 грн.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до вимог Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» за подання адміністративного позову фізичною особою або фізичною особою-підприємцем майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб на 2020 рік становить 2102 грн., тобто 0,4 частина (мінімальна ставка) складає 5255,00 грн. (ціна позову 2 453 553,62 грн., 1% від ціни позову 24 535,54 грн.), а 5 таких розмірів (максимальна ставка) складає 10 510,00 грн.

Відтак, стягненню з відповідача у цій справі підлягають судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 10 510,00 грн.

Надміру сплачений судовий збір позивачем за подання позову до суду не повинен впливати на правильність розподілу судових витрат за результатами розгляду справи, зокрема стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судових витрат по сплаті судового збору, в розмірі, який не передбачено законом.

Отже, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд прийняв рішення з дотриманням як матеріального, проте не дотримав норми процесуального права в частині розподілу судових витрат.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне змінити резолютивну частину рішення суду, змінивши за змістом абзац третій.

Керуючись статтями 139, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі № 360/535/20 змінити.

В абзаці третьому резолютивної частини рішення слова і цифри «13 660,91 грн. (тринадцять тисяч шістсот шістдесят грн. 91 коп.) замінити словами і цифрами «10 510 (десять тисяч п`ятсот десять) грн. 00 коп.».

У решті рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі № 360/535/20 залишити без змін.

Повне судове рішення 01 вересня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

І. В. Геращенко