Справа № 160/2393/20
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2020 року Справа № 160/2393/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 28.02.2020 надійшов позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протоколу №58, 2018 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, в частині відмови в призначенні мені одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні ) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» протиправним і скасувати його та зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення позивачу грошової допомоги.
В обґрунтування позову позивач посилався на протиправність оскарженого рішення, яким йому відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги у разі встановленні інвалідності. За позицією позивача, викладені у такому рішенні мотиви відмови не узгоджуються з приписами законодавства України, враховуючи, що застосування статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції після набрання чинності Законом № 1774, яким у свою чергу обмежений проміжок часу, протягом якого виникає право на отримання спірної грошової допомоги, має місце у випадку коли інвалідність військовослужбовця строкової настала внаслідок нещасного випадку або захворювання, а не унаслідок поранення, що мало місце у випадку заявника. З підстав викладеного просить позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.03.2020 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву, а також витребувано додаткові докази.
Відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач звільнений з військової служби майже 30 років тому, а інвалідність встановлена у 2018 році, тобто пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, тому з урахуванням приписів законодавства він не має права на отримання одноразової грошової допомоги, на що, зокрема, вказує Верховний Суд в поставі від 26.06.2018 по справі №750/5074/17. З підстав викладеного просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Разом з тим, відповідач витребуваних документів надав. При цьому, у зв`язку з проведенням карантинних заходів, останньому продовжувався строк для їх надання, проте станом на момент прийняття рішення у справі витребувані документи на адресу суду не надійшли.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено та із матеріалів справи слідує, що позивач, 1968 р.н, рядовий у запасі, проходив строкову військову службу, з якої звільнено у січні 1989 року, в тому числі на території республіки Афганістан, де велись бойові дії.
03.04.2018 року позивачу встановлено ІII групу інвалідності внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії, наявної у матеріалах справи.
Маючи намір отримати спірну допомогу, позивач звернувся до військомату, у якому перебуває на обліку із відповідною заявою про направлення документів до Міністерства оборони України з метою її призначення.
Втім, згідно з витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 58 (пункт та дату витягу неможливо встановити у зв`язку з поганою ксерокопією документу), ОСОБА_1 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності понад 3-місячний термін після звільнення зі служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби.
Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач оскаржив його до суду, правомірність прийняття якого і є предметом розгляду у вказаному спорі.
При вирішені спору суд виходить із того, що стаття 46 Конституції України закріплює право громадяни на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тут і далі в редакції чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
На момент встановлення позивачу інвалідності ІІІ групи діяв Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975.
Відповідно до абзацу 2 пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців» №2011-ХІІ передбачено, що дія цього Закону поширюється і на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
До моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII від 06.12.2016р. право на одноразову грошову допомогу мали всі військовослужбовці, незалежно від виду проходження військової служби.
Однак, з 01.01.2017р., після набрання чинності Закону №1774-VIII, для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби.
У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає. (пункт 6 частини 2 статті 16 Закону №2011-ХІІ)
Вказаним Законом №1774-VIII від 06.12.2016р. також внесені зміни до пунктів 4 та 5 частини 2 статті 16 Закону №2011-ХІІ, відповідно до яких зазначені положення починаючи з 01.01.2017р. на військовослужбовців строкової служби не поширюються.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верхового Суду від 23.06.2020 року у справі № 825/1545/18.
Як вже встановлено судом і не заперечується учасниками справи, позивач проходив строкову військову службу, а інвалідність ІІІ групи йому встановлено вже після набуття чинності Законом №1774-VIII та під час дії внесених законодавчих змін, а тому передбачені законом підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги відсутні.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що позивачу встановлена ІІІ група інвалідності понад три місяці після звільнення зі служби, відповідно, оскаржене рішення відповідача про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням позивачу інвалідності понад 3-місячний термін є обґрунтованим, оскільки останнього звільнено з військової служби у 1989 році, а інвалідність встановлена понад 30 років після звільнення зі служби.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна