Справа № 640/12665/20
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2020-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2020 року м. Київ № 640/12665/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до:виконуючої обов`язки начальника Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Наталії Євгенівни, Головного державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задорожної Тетяни Андріївни, Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет споруТовариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо"
про представники учасників справи: визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування постанов позивача - ОСОБА_2 ; відповідачів - не з`явилися; третьої особи - Софіщенко В.А.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , адреса для листування (згідно позову): АДРЕСА_2 ) (далі - позивачка або ОСОБА_1 ) подано на розгляд Окружному адміністративному суду м. Києва позов вих. 1445/06 від 05.06.2020 до виконуючої обов`язки начальника Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Кенюк Людмили Василівни (адреса: 03022, м. Київ, вул. Ломоносова, буд. 15/22) та головного державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Задорожної Тетяни Андріївни (по тексту - відповідач-2 або Задорожна Т.А. ), у якому позивачка просить суд:

- визнати протиправними дії в.о. Начальника Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Кенюк Людмили Василівни щодо проведення перевірки законності виконавчого провадження № 48667701;

- визнати протиправною та скасувати постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження № 48667701 від 04.03.2020 винесену в.о. Начальника Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Кенюк Людмилою Василівною;

- визнати протиправними дії Головного державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Задорожної Тетяни Андріївни щодо винесення постанови про відновлення виконавчого провадження № 48667701 від 05.03.2020;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відновлення виконавчого провадження № 48667701 від 05.03.2020 винесену Головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Задорожною Тетяною Андріївною.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.06.2020 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу за правилами, передбаченими ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (скорочено - КАС України), у відкритому судовому засіданні на 16.07.2020; витребувано у відповідача належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 48667701.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.07.2020 повторно витребувано у ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві належним чином завірені копії матеріалів виконавчих проваджень ВП № 48667701; розгляд справи призначено на 30.07.2020.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.07.2020 залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" (альтернативно у тексті - третя особа або ТОВ "ФК Інвест-Кредо") до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору; поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду; замінено відповідача-1 - виконувача обов`язки начальника Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Л.В. на належного відповідача - в.о. начальника Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Н.Є. (надалі - відповідач-1 або Менчиць Н.Є.); залучено Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (скорочено - відповідач-3 або ДВС) до участі у справі у якості співвідповідача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.07.2020 витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" договір купівлі-продажу прав вимоги, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", посвідченого Шевченко Д.Г., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 25.05.2012 за реєстровими №№ 1306, 1307, а також акт приймання-передачі кредитних файлів № 14 від 02.07.2012, в частині, що стосується боржника ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.08.2020 повторно витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" договір купівлі-продажу прав вимоги, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", посвідченого Шевченко Д.Г., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 25.05.2012 за реєстровими №№ 1306, 1307, а також акт приймання-передачі кредитних файлів № 14 від 02.07.2012, в частині, що стосується боржника ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ).

Поряд з цим у судових засіданнях 16.07.2020, 30.07.2020 та 06.08.2020 у судових засіданнях судом оголошувалась перерва, розгляд справи призначено на 13.08.2020.

Цього дня представник ОСОБА_1 підтримав, за викладених у позові підстав, позовні вимоги у повному обсязі та просив задовольнити позовну заяву.

Обґрунтовуючи позов позивачка зазначає, що 21.04.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», як банком, та ОСОБА_1 , як позичальником, укладено кредитний договір № 2619/0408/71-017, згідно з п. 1.1. якого банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 200 000 доларів США на строк з 14 квітня 2008 року по 14 квітня 2018 року включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у терміни передбачені цим договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 21.04.2018 між банком та позичальником укладено іпотечний договір № 2619/0408/71-017-Z-1, за умовами якого позичальником передано в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , яка є приватною власністю ОСОБА_1

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитом та договором забезпечення, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» відступає ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитним договором та іпотечним договором.

Позивачка вказує, що відповідно до п. 3.10 кредитного договору «у випадку порушення умов п.п. 3.8. та/або п. 3.9., та/або п. 6.1.2. цього договору та/або умови іпотечного договору, що укладається між банком та позичальником у відповідності до п. 2.1. цього договору, вимога про виконання порушеного зобов`язання направляється банком позичальнику у письмову вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом тридцяти календарних днів з моменту її надіслання банком за адресою позичальника, зазначеною у реквізитах цього договору».

Так 1 березня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» направив ОСОБА_1 досудову вимогу про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та попередженням про вчинення виконавчого напису нотаріуса.

7 червня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. вчинено виконавчий напис, в якому зазначено: «За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна, переданого в іпотеку, пропоную задовольнити вимоги стягувача ПАТ «Дельта Банк» (місцезнаходження 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, код СДРПОУ: 34047020, п/р НОМЕР_2 в AT «Дельта Банк», МФО 380087) в сумі розміром 1 558 608 (один мільйон п`ятсот п`ятдесят вісім тисяч шістсот вісім) гривень 70 копійок».

10 вересня 2015 року ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження № 48667701 на підставі вказаного вище виконавчого напису.

23 січня 2019 року позивачкою сплачено 1 558 608, 70 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1.

28 січня 2019 року ДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 48667701 за п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак постановою головного державного виконавця Голосіївського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Задорожної Т.А. було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 48667701 від 05.03.2020 (у рішенні - Постанова-2).

В свою чергу така постанова була прийнята у зв`язку з проведеною в.о. начальника Голосіївського РВ ДВС у м. Києві Менчиць Н.Є. перевіркою законності виконавчого провадження № 4867701, в результаті чого постанова про закриття виконавчого провадження була скасована та зобов`язано державного виконавця забезпечити подальше проведення вчинення дій у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно виконавче провадження № 48667701, в межах якого ОСОБА_1 сплатила суму заборгованості у повному розмірі, було відновлено.

Разом з цим позивачка звертає увагу, що зобов`язання за кредитним договором припинено, позаяк остьанньою проведжено повну сплату стягнутого боргу за виконавчим написом в сумі 1 558 608, 70 грн. Тому неправомірним є скасування відповідачем-1 постанови про закінчення виконавчого провадження № 48667701 від 28 січня 2019 року та зобов`язаня державного виконавця забезпечити подальше проведення вчинення дій відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

В контектсі наведеного висновку ОСОБА_1 зауважує, що постанова від 04.03.2020 була винесена Менчиць Н.Є. протиправно, так як, по-перше, в межах виконавчого провадження № 48667701 позивачкою фактично сплачену суму заборгованості у повному розмірі та зобов`язання припинено у зв`язку з його повним виконанням; по-друге, відповідач-1 є лише виконувачем обов`язків начальника ВДВС Голосіївського району м. Києва, а відтак не уповноважений на проведення законності виконавчого провадження згідно п. 3.1. «Порядку витребування та проведення перевірки виконавчого провадження».

Також позивачка примічає, що враховуючи факт того, що постанова про відновлення виконавчого провадження від 05.03.2020 є прямо залежною та похідною від постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження № 44667701 від 04.03.2020, ОСОБА_1 переконана, що постанова про відновлення виконавчого провадження від 05.03.2020, яка винесена відповідачем-2 є протиправною та підлягає скасуванню.

Водночас у поданому до суду відзиві на позов відповідач-2 заявлені позивачкою вимоги не визнає.

Так Задорожна Т.А. зауважила, що начальник Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві мав повне право здійснювати перевірку законності виконавчого провадження № 48667701.

На думку відповідача-2 сплата ОСОБА_1 1 558 608,70 грн. в якості погашення боргу саме в національній валюті не відповідає статті 49 Закону України "Про виконавче провадження", що свідчить про несплату заборгованості за виконавчим написом № 8331 від 07.06.2013 у повному обсязі.

Підсумовуючи викладені у відзиві заперечення Задорожна Т.А. акцентує не доведення ОСОБА_1 факту припинення зобов`язання, зазначаючи, що твердження про повну сплату суми боргу є математично непідтвердженими.

За таких обставин відповідач-2 вважає дії Менчиць Н.Є. та Задорожної Т.А. правомірними.

Третя особа у наданих до суду поясненнях відзначила про підтримання викладених відповдіачем-2 у відзиві доводів.

Додатково ТОВ "ФК Інвест-Кредо" відмічає, що за умови невизнання зобов`язання за кредитним договором № 2619/0408/71-017 припиненим, зокрема зі сторони ТОВ "Фінансова Компанія Інвест- Кредо", позивачка за теперішнім позовом має звернутись до суду цивільної юрисдикції із позовом про визнання зобов`язанням припиненим. Вказане підтверджується самою ОСОБА_1 , а саме розглядом її позову про визнання зобов`язань припиненими у Голосіївському районному суді м. Києва (справа № 752/6086/19).

Тобто спір про визнання зобов`язання за кредитним договором № 2619/0408/71-017 та похідними документами, у тому числі виконавчим написом, що вчинений у зв`язку із заборгованістю за кредитним договором, припиненими на даний час, розглядається у суді цивільної юрисдикції та не може бути одночасно розглянутий у суді адміністративної юрисдикції.

Разом з цим суд виокремлює, що відзивів на позов відповідач-1 та відповідач-3 до суду не надали.

В той же час від представника позивачки та третьої особи до суду надійшло клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

За ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів (ч. 3 ст. 194 КАС України).

За таких обставин приймаючи до уваги заявлене представниками учасників справи відповідного клопотання, беручи до уваги належне повідомлення відповідачів та про час та місце судового засідання 13.08.2020, докази чого містяться в матеріалах справи, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження на підставі наявних у ній матеріалів згідно ч. 9 ст. 205, ч. 3 ст. 268 та ч. 9 ст. 205 КАС України.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд відзначає таке.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» (в тексті - Закон), «Інструкцією з організації примусового виконання рішень», та іншими нормативно-правовими актами (по рішенню - Інструкція), «Порядком витребування та проведення перевірки виконавчого провадження», затв. Наказом Міністерства юстиції України від 1 грудня 2004 року № 136/5 (за текстом - Порядок) (тут і по тексту відповідні нормативно-правові акти наведено в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Наразі, в аспекті вчинення органами державної виконавчої служби примусового виконання рішень, суд акцентує, що частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже для встановлення обставин протиправності дій та спірних рішень відповідача 1 та 2, необхідним є перевірка судом таких на відповідність критеріям, що встановлені в ч. 2 ст. 2 КАС України.

За ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно п.п. 1, 2 розд. XII Інструкції, перевірити законність виконавчого провадження мають право начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

Проведення перевірки законності виконавчого провадження можливе за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи.

В силу п. 3.1. Порядку, перевірити законність виконавчого провадження мають право директор Департаменту ДВС та його заступники - виконавче провадження, що знаходиться на виконанні у будь-якому структурному підрозділі органів ДВС; начальники регіональних органів ДВС, їх заступники - виконавче провадження, що знаходиться на виконанні підрозділів примусового виконання рішень цих органів та територіальних органів ДВС, що їм підпорядковані.

З наведених нормативних приписів видно про визначення чіткого кола осіб, які мають право перевірити законність виконавчого провадження, до якого входять, зокрема, начальники відділів державної виконавчої служби.

Як свідчать матеріали справи 10.09.2015 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Кияницею Н.М. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 8331 виданий 07.06.2013, виданого ПН КМНО Паракудою І.В., про звернення стягнення на предмет іпотеки в межах суми боргу 1 558 608,70 грн., з приводу чого винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48667701. Згідно мотивувальної частини постанови, стягувачем є ПАТ "Дельта Банк", а боржником - ОСОБА_1 .

29.01.2019 головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Задорожною Тетяною Андріївною виконавче провадження ВП № 48667701 закінчено на підставі пункту 9 частини 1 статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», про що прийнято постанову.

Разом з тим 04.04.2020 в.о. Начальника Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Н.Є. прийнято постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження ВП № 48667701 (в рішенні - Постанова-1), згідно якої убачається про проведення відповідачем-1 перевірки законності виконавчого провадження ВП № 48667701, за наслідками чого постановлено висновки про те, що є необхідним:

«Визнати дії державного виконавця Кияниці Н.М. в частині винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 48667701 від 10.09.2015 такими, що вчинені з порушеннями Закону України «Про виконавче провадження», а саме щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження з зазначенням суми боргу еквівалентної національній валюті у розмірі 1558608,70 грн., без врахування встановленої виконавчим документом вимоги у розмірі 194996,71 доларів США.

Визнати дії головного державного виконавця Задорожної Т.А. такими, що вчинені з порушеннями Закону України «Про виконавче провадження», а саме щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, як фактично виконаного в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Скасувати постанову головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Задорожної Т.А. про закінчення виконавчого провадження № 48667701 від 29.01.2019.

Зобов`язати головного державного виконавця Задорожну Т.А. Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) забезпечите подальше проведення вчинення дій у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на наведені обставини, зважаючи, що з примічених вище положень Закону, Інструкції та Порядку не випливає про право конкретно виконуючого обов`язки начальника відділу державної виконавчої служби здійснювати перевірку законності виконавчого провадження, суд вважає, що вчинення відповідачем-1 дій з перевірки виконавчого провадження № 48667701 було здійснено в розріз абз. 2 ч. 3 ст. 74 Закону, п. 1 розд. XII Інструкції та п. 3.1. Порядку, тобто не у відповідності до приписів п.п. 1, 3, 6, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, що обумовлює прийняття ним постанови від 04.03.2020 протиправно, а відтак обґрунтованими є доводи позивачки щодо визнання протиправними дій в.о. Начальника Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Менчиць Н.Є. щодо проведення перевірки законності виконавчого провадження № 48667701, та про визнання протиправною і скасування Постанови-1.

В частині вимог про визнання протиправними дій відповідача-2 щодо винесення постанови про відновлення виконавчого провадження № 48667701 від 05.03.2020, а також щодо визнання протиправною та скасування Постанови-2, суд висловлюється про те, що беручи до уваги неправомірність дій відповідача-1 та прийнятої ним Постанови-1, з урахуванням того, що відповідні вимоги ОСОБА_1 носять похідний характер від вимог щодо протиправності дій відповідача-1 та винесеного ним 04.03.2020 рішення, враховуючи, що викладені у Постанові-1 висновки зачіпають питання зобов`язання головного державного виконавця Задорожної Т.А. забезпечите подальше проведення вчинення дій у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тобто пов`язані із вчиненням останньою виконавчих дій з відновлення виконавчого провадження, обґрунтованими, за висновками суду, є вимоги щодо визнання протиправними дій головного державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Задорожної Тетяни Андріївни щодо винесення постанови про відновлення виконавчого провадження № 48667701 від 05.03.2020, та визнання протиправною і скасування Постанови-2.

У відповідності до ч.ч. 2, 4 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

За переконанням суду, відповідачами 1 та 2 не доведено правомірності вчинених ними спірних дій та прийнятих оскаржуваних рішень.

В частині аргументів третьої особи у тій частині, що спір про визнання зобов`язання за кредитним договором № 2619/0408/71-017 та похідними документами, у тому числі виконавчим написом, що вчинений у зв`язку із заборгованістю за кредитним договором, припиненими на даний час розглядається у суді цивільної юрисдикції (справа № 752/6086/19), а тому не може бути одночасно розглянутий у суді адміністративної юрисдикції, суд зазначає, що підстави і предмет у справі № 640/12665/20 пов`язані як з процедурними питаннями дотримання відповідачами 1 і 2 норм Закону та Порядку, так і прийнятими ними рішеннями, а тому зважаючи на вирішення даного спору в рамках оцінки дій та рішень останніх щодо процедурних питань дотримання ними Закону, Інструкції та Порядку, приймаючи до уваги викладення судових висновків у цій справі поза межами питань припинення зобов`язань за відзначеним ТОВ "ФК Інвест-Кредо" правочином, суд не приймає дані твердження до уваги при вирішенні цього адміністративного спору.

Крім того суд вказує, що провадження у справі № 752/6086/19, що розглядається Голосіївським районним судом м. Києва, зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 640/12665/20, що знаходиться в провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва (дані з чого видно з Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua/Review/90662071), що, як наслідок, ніяким чином не обмежує суд адміністративної юрисдикції здійснити розгляд справи № 640/12665/20.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).

Отже виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

В частині судових витрат у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, як то відповідача-3 (юридичної особи публічного права) у справі.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 72-78, 123, 241-246, 268-271, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії в.о. Начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Наталії Євгенівни щодо проведення перевірки законності виконавчого провадження № 48667701.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження № 48667701 від 04.03.2020 винесену в.о. Начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Наталією Євгенівною.

4. Визнати протиправними дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задорожної Тетяни Андріївни щодо винесення постанови про відновлення виконавчого провадження № 48667701 від 05.03.2020.

5. Визнати протиправною та скасувати постанову про відновлення виконавчого провадження № 48667701 від 05.03.2020 винесену головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задорожною Тетяною Андріївною.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) понесені ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня 60 копійок).

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтею 287 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 287 КАС України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя К.С. Пащенко