Справа № 640/10738/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом Політичної партії «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Політична партія «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» із позовом до Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.05.2019 р. № .

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржуваного рішення. Позивач вважає, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету у строки, визначені п. 57.1 ст. 57 ПК України, не можна вважати бездіяльністю, оскільки кошти були перераховані на бюджетний рахунок, навіть, якщо він є помилковий, а тому не може бути підставою для застосування штрафів, передбачених п. 126.1 ст. 126 ПК України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2020 р. позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м.Києві від 29.05.2019 р. № .

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час прийняття рішення не враховано положення п. 36.5 ст. 36, п. 126.1 ст. 126 ПК України, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач не скористався своїм правом та не подав відзив на апеляційну скаргу, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2020 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.08.2020 р. задоволено клопотання Головного управління ДФС у м.Києві про заміну відповідача його правонаступником та допущено процесуальне правонаступництво шляхом заміни Головного управління ДФС у м.Києві на його правонаступника Головне управління ДПС у м.Києві.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що Головним управлінням ДФС у м.Києві проведено камеральну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати суми (зобов`язання) по податку на прибуток Політичною партією «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина».

За результатами проведеної перевірки встановлено порушення термінів сплати (перерахування) узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 18 385,50 грн та складено акт перевірки від 29.05.2019 р. № 6513/26-15-12-12-12/20069956.

Так, граничний термін сплати - 11.03.2019 р., натомість фактично грошове зобов`язання було сплачено 27.05.2019 р., тобто кількість днів затримки сплати узгодженого грошового зобов`язання становить 77 днів.

29.05.2019 р. Головним управлінням ДФС у м.Києві винесено податкове повідомлення-рішення № , яким на підставі ст. 126 ПК України за затримку на 77 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 18 385,50 грн, позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 3 677,10 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду із позовом за захистом його порушених прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що якщо платник податку сплатив у строки податок, але вказав інший бюджетний рахунок, то не вважається, що він пропустив строк сплати податку, а належним чином виконав свої податкові зобов`язання, а тому накладення штрафу контролюючими органами є безпідставним.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Конституційний обов`язок сплати податку найшов свій розвиток та своє закріплення в нормах Податкового кодексу України (надалі - ПК України), зокрема в положеннях пп.14.1.156 п.14.1 ст.14, п.57.1 ст.57 цього Кодексу.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилом п.126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу.

Відтак, за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій.

Податковим правопорушенням відповідно до п. 109.1 ст. 109 ПК України є, зокрема протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган.

Натомість, спірним податковим повідомленням рішенням у якості правової підстави застосування штрафу наводить положення ст. 126 ПК України, що доводить порушення основного принципу дії податкового органу «на підставі Закону», як суб`єкта владних повноважень, закріпленого ст. 19 Конституції України та невідповідність рішення критерію передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України.

Так, здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений п. 57.1 ст. 57 ПК України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених п. 126.1 ст. 126 ПК України.

Окрім того, для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у строк, передбачений п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету. А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації чи номеру рахунку у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений вказаною нормою ПК України строк, а відтак і для застосування на підставі п. 126.1 ст.126 ПК України штрафних (фінансових) санкцій.

Відтак, суд дійшов висновку, що, якщо платник податку сплатив у строки податок, але вказав інший бюджетний рахунок, то не вважається, що він пропустив строк сплати податку, а належним чином виконав свої податкові зобов`язання і накладати штраф контролюючі органи не можуть.

В матеріалах справи наявне платіжне доручення позивача №1088 від 06.03.2019 в сумі 19 000,00 грн. Вказані грошові кошти сплачені на р/р 6008; призначення платежу «сплата податку на прибуток за 2018 рік».

Зміст наведеного платіжного доручення вказує на те, що позивачем не вчинялась бездіяльність щодо несплати податкових зобов`язань, а було допущено помилку під час зазначення рахунку у платіжному документі.

Отже, надане позивачем платіжне доручення підтверджує вчасне виконання останнім обов`язку зі сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Більше того, зазначені кошти потрапили до місцевого бюджету, що вказує на виконання позивачем свого обов`язку, з урахуванням положень ч. 5 ст. 78 БК України.

Як наслідок кошти, які сплачувались позивачем до місцевого бюджету, згідно наявного в матеріалах справи платіжного доручення, зараховувались контролюючим органом з простроченням.

Не можна залишити поза увагою і те, що визначення контролюючим органом податкового зобов`язання без дотримання принципу пропорційності, дозволяє суду вважати таке нарахування покаранням, оскільки воно було спрямовано не на компенсацію шкоди Бюджету України.

Також, наявність штрафу не виключає даної справи з-під дії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дані висновки суду ґрунтувались на рішенні Європейського Суду від 10.02.2015 року у справі «Остерлунд проти Фінляндії» та на запроваджених у згаданому Суді «Критеріях Енгеля».

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст.6 згаданої Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною 2 цієї ж статті кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В акті перевірки контролюючим органом не надано оцінку вини позивача.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності, а відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що наявні в матеріалах справи докази не дають підстав для висновків, які б спростовували правову позицію позивача, а відповідачем не доведено суду обставини, на яких ґрунтуються його заперечення проти позову, відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Аналогічна позиція висвітлена у постановах Верховного Суду від 20.02.2018 №816/591/16, від 21.02.2018 №813/10008/16, від 14.02.2018 №816/1254/17, від 12.06.2018 №826/1/16, від 17.01.2018 №2а-2686/09/2670, від 13.02.2018 №813/4374/16.

Таким чином, є вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в запереченні на позовну заяву, з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 139 КАС України у разі залишення апеляційної скарги без задоволення, судові витрати не підлягають перерозподілу.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 244, 250, 257, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2020 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О. Костюк

М.І.Кобаль