Справа № 120/1636/20-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 серпня 2020 р. Справа № 120/1636/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Кобильняк А.О.,

представника позивача: Мунтяна Є.В.,

представника відповідача: Чайки А.О.,

представника 3-ї особи: Калачик Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області, третьої особи, яка не заявляє вимог на предмет спору, на стороні відповідача Вінницької міської ради

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - відповідач , ГУ ДПС у Вінницькій області), третьої особи, яка не заявляє вимог на предмет спору, на стороні відповідача Вінницької міської ради (далі - 3-я особа) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області № 13516-5006-0228-3 від 28.02.2019, яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2017 рік в сумі 112267,93 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області № 13516-5006-0228-2 від 28.02.2019, яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2018 рік в сумі 112267,93 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області № 13516-5006-0228 від 28.02.2019, яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2019 рік в сумі 112267,93 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в 18.04.2014 року між позивачем та Вінницькою міською радою укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий №:03:002:0102, площею 0,0602 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , терміном на 10 років до 27.02.2024 року.

В квітні 2015 року позивач направив на адресу Вінницької міської ради лист про розірвання договору оренди.

На вказаний лист Вінницька міська рада надала позивачу відповідь від 28.05.2015 року, в якому зазначила, що підстави для розірвання договору оренди відсутні.

06.08.2015 року представником позивача направлено на адресу Вінницької міської ради лист з повідомленням про розірвання договору оренди з 28.06.2015 року. Копію даного листа було також направлено до Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Вінницькій області, яка є територіальним органом відповідача.

Листом від 10.09.2015 року Вінницька міська рада, всупереч умовам договору оренди, як вважає позивач, повідомила його, що підстави для розірвання договору оренди відсутні.

Відповідач листом від 24.04.2019 року на адвокатський запит представника позивача повідомив, що отримав зазначеного вище листа, інформацію, викладену в ньому прийняв до уваги, письмової відповіді на лист не надавав.

В свою чергу, на виконання абз. 12 п. 30 договору оренди, позивач здійснив орендну плату третій особі за один рік, тобто з липня 2015 року по червень 2016 року включно, у зв`язку із достроковим розірванням договору оренди з ініціативи орендаря. Як вважає позивач, інших обов`язків у нього, передбачених договором оренди, в т.ч. і пунктом 33, при достроковому його розірванні, не визначено, а ні складення та укладання додаткових угод, а ні актів передачі-приймання, тощо.

Разом з тим, ГУ ДПС у Вінницькій області прийнято податкові повідомлення - рішення №13516-5006-0228-3, №13516-5006-0228-2 та № 13516-5006-0228 від 28.02.2019, якими визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2017 рік в сумі 112267,93 грн., за 2018 рік в сумі 112267,93 грн. та за 2019 рік в сумі 112267,93 грн.

Позивач вважає такі рішення протиправними та просить їх скасувати, в зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 21.04.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків.

У встановлений судом строк позивач подав до суду заяву з додатками, відповідно до якої недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою суду від 28.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

15.05.2020 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечує щодо задоволення адміністративного позову. Зазначає, що 18.04.2014 між гр. ОСОБА_1 та Вінницькою міською радою укладено договір оренди земельної ділянки, загальною площею 0,0620 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 9 договору, договір укладено на десять років.

Пунктом 5 договору визначена нормативна грошова оцінка (далі - НГО) земельної ділянки - 1183508,02 грн.

Відповідно до п. 10.1 Договору орендна плата складає 5% від НГО.

Згідно з п. 12 Договору розмір орендної плати щорічно переглядається у випадках і з моменту: у разі зміни індексів інфляції обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється відповідно до ст.289 Податкового кодексу України органом державної податкової інспекції; збільшення розмірів ставки земельного податку, ставки орендної плати, а також нормативно-грошової оцінки земель; в інших випадках передбачених законодавчими актами України.

Згідно Акта приймання-передачі земельної ділянки, що є невід`ємною частиною договору, ОСОБА_1 прийняв у придатному до використання стані вищезазначену земельну ділянку.

Вінницькою міською радою податковому органу надано перелік орендарів земельних ділянок (лист від 31.01.2020 №01-00-010-5447) з якими укладені договори оренди. У переліку зазначено, що договір оренди земельної ділянки від 18.04.2014 є діючим, ОСОБА_1 є орендарем зазначеної земельної ділянки.

На підставі вищезазначеного, ГУ ДПС у Вінницькій області прийняті податкові повідомлення-рішення від 28.02.2019 №13516-5006-0228-3, №13516-5006-0228-2, №13516-5006-0228 про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2017 рік - 112267,93 грн., за 2018 рік - 112267,93 грн., за 2019 рік - 112267,93 грн.

Представник відповідача вважає, що вказані податкові повідомлення - рішення прийняті правомірно, за наявності відповідних підстав, передбачених Податковим кодексом України.

25.05.2020 від третьої особи надійшли пояснення, в яких зазначено, що 18.04.2020 між Вінницькою міською радою та ОСОБА_1 укладено відповідний договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: в АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 9 Договору, його укладено терміном на 10 років з моменту прийняття рішення Вінницькою міською радою про передачу земельної ділянки в оренду до 27.02.2024.

Згідно з пунктом 33 Договору зміна умов Договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Дострокове розірвання цього Договору має здійснюватися за умови письмового попередження зацікавленої в цьому сторони не пізніше ніж за 2 місяці.

Відповідно до абзацу 2 п. 33.1 Договору, будь-які зміни або доповнення до цього Договору здійснюються у письмовій формі та підписуються належним чином уповноваженими представниками сторін.

У разі недосягнення згоди щодо змін умов Договору, спір розв`язується в судовому порядку.

Пунктом 35 Договору встановлено, що достроково дія Договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, за рішенням суду на вимогу однієї з сторін.

Згідно з п.36 Договору, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається лише в разі систематичного невиконання санітарної очистки даної земельної ділянки.

Відповідно до абзацу 5 пункту 30 Договору, орендар зобов`язується вчасно вносити орендну плату.

24.06.2014 здійснено державну реєстрацію даного договору оренди із внесенням відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Умовами договору не визначено порядку дострокового припинення договору в односторонньому порядку, переходу права власності не відбулося. На звернення позивача щодо розірвання договору оренди в односторонньому порядку за бажанням орендаря, Вінницькою міською радою було надано відповіді про те, що підстави для розірвання договору відсутні, оскільки орендарем не надано підтвердження факту невикористання земельної ділянки.

Таким чином, визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з підстав, викладених у позовній заяві, на думку третьої особи є неможливим, так як Договір оренди земельної ділянки від 18.04.2014 є чинним на даний час, а позивачем не сплачено орендну плату з фізичних осіб за 2017 - 2019 роки.

Ухвалою суду, занесеною в протокол судового засідання від 26.05.2020, відкладено підготовче засідання в справі.

Усною ухвалою суду від 23.06.2020, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні 05.08.2020 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення адміністративного позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов.

Представник третьої особи проти задоволення адміністративного позову заперечувала.

Суд, заслухавши усні пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

18.04.2014 року між позивачем та Вінницькою міською радою укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий №:03:002:0102, площею 0,0602 га, розташованої за адресою: м. Вінниця, вул. Шмідта, 32.

Згідно з п. 9 договору, договір укладено на десять років з моменту прийняття рішення Вінницькою міською радою про передачу земельної ділянки в оренду до 27.02.2024.

У пункті 10.1 договору зазначено, що плата за оренду землі обчислюється у наступному порядку:

в розмірі 5% від грошової оцінки 1183508,02 грн. = 59175,40 грн. для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій в рік.

Згідно з п. 10.4 договору, у розмірі орендної плати податок на землю входить.

Пунктом 10.5 передбачено, що орендна плата справляється також і у випадках, якщо орендар з поважних причин тимчасово не використовує земельну ділянку за умовами договору.

Відповідно до п. 12 договору, розмір орендної плати щорічно переглядається у випадках і з моменту:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- підвищення цін, тарифів;

- у разі зміни індексів інфляції обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється відповідно до ст. 289 Податкового кодексу України органом державної податкової інспекції;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря;

- у разі невиконання орендодавцем обов"язку повідомити орендарю про права третіх осіб на орендовану земельну ділянку;

- збільшення розмірів ставки земельного податку, ставки орендної плати, а також нормативно - грошової оцінки земель;

- в інших випадках передбачених законодавчими актами України.

У разі зміни розміру ставки земельного податку, нормативної грошової оцінки, індексації нормативно - грошової оцінки орендна плата вказана у договорі підлягає зміні і вираховується за формою:

Ор. Пл. = Цнф х (відсоток платежу) х S х К, де:

Цнф - грошова оцінка 1 кв.м землі відповідного функціонального використання;

S - площа земельної ділянки в кв.м.;

К- коефіцієнти передбачені законодавчими актами України.

Відповідно до абзацу 5 пункту 30 Договору, Орендар зобов`язується вчасно вносити орендну плату.

Пункт 33 договору регламентує зміну умов договору та встановлює, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Сторони погоджуються з тим, що дострокове розірвання цього договору має здійснюватись за умови письмового попередження зацікавленої в цьому сторони не пізніше ніж за 2 місяці.

Пункт 33.1 передбачає, що у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв"язується у судовому порядку.

Пунктом 35 Договору встановлено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за :

- взаємною згодою сторін;

- рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов"язків ( обтяжень, обмежень ) передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п.36 Договору, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається лише в разі систематичного невиконання санітарної очистки даної земельної ділянки.

Згідно акту приймання - передачі земельної ділянки від 18.04.2014, що є невід`ємною частиною договору, ОСОБА_1 прийняв у придатному для використання стані вищезазначену земельну ділянку.

28.04.2015 позивач направив на адресу Вінницької міської ради лист про розірвання договору оренди в односторонньому порядку.

На даний лист Вінницька міська рада направила позивачу відповідь від 28.05.2015 року №Щ-01-31959/5-05-8, в якій зазначила, що оскільки факт невикористання земельної ділянки ОСОБА_1 не підтверджено, та у зв`язку з тим, що на земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомого майна, підстави для розірвання договору оренди відсутні.

06.08.2015 року представником позивача направлено Вінницькій міській раді лист з повідомленням про розірвання договору оренди з 28.06.2015 року.

У листі - відповіді від 10.09.2015 року Вінницька міська рада зазначила, що оскільки факт невикористання земельної ділянки ОСОБА_1 не підтверджено, та у зв`язку з тим, що на земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомого майна, підстави для розірвання договору оренди відсутні.

Вінницька міська рада листом від 31.01.2020 №01-90-010-5447 надала податковому органу перелік орендарів земельних ділянок, з якими укладені договори оренди. У переліку зазначено, що договір оренди земельної ділянки від 18.04.2014 є діючим, ОСОБА_1 є орендарем зазначеної земельної ділянки.

На підставі вказаної у довідці інформації, ГУ ДПС у Вінницькій області винесені податкові повідомлення-рішення від 28.02.2019 №13516-5006-0228-3, №13516-5006-0228-2, №13516-5006-0228, якими ОСОБА_1 визначено суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2017 рік - 112267,93 грн., за 2018 рік - 112267,93 грн., за 2019 рік - 112267,93 грн.

Вважаючи протиправними зазначені податкові повідомлення-рішення, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 та ч.2 ст. 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом пп. 14.1.72 та 14.1.73 п. 14.1 ст.14 ПК України, земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до п. 269.1 ст. 269 ПК України, платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі.

Пунктом 270.1 ст. 270 ПК України визначено, що об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Статтею 288 Податкового кодексу України врегульовано питання орендної плати. Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:

не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території;

не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Крім того, положеннями ст. 289 ПК України врегульовано питання індексації нормативної грошової оцінки земель. Так, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

В силу п. 287.1 ст. 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Відповідно до ст. 206 ЗК України використання землі є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Судом встановлено, що даному випадку оспорюваним сторонами фактом є питання щодо припинення у позивача статусу землекористувача та, відповідно, обов`язку сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

За твердженням податкового органу податковий обов`язок позивача не припинився, оскільки договір оренди земельної ділянки від 18.04.2014 року, укладений між Вінницькою міською радою (орендодавець) та позивачем (орендар), не було розірвано у встановленому порядку.

В той же час, позивач наполягає, що у зв"язку з направленням 06.08.2015 року представником позивача на адресу Вінницької міської ради листа з повідомленням про дострокове розірвання позивачем з 28.06.2015 року в односторонньому порядку договору оренди земельної ділянки від 18.04.2014 року, в позивача припинився обов`язок сплачувати орендну плату за землю.

Підпунктом 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно з п. 287.7 ст. 287 ПК України у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п. 288.1 ст. 288 ПК України).

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі»).

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендарі набувають права оренди на земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Частиною 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до частини 2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно ст. 30 Закону України «Про оренду землі», зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Частиною 2, 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Як встановлено судом, договір оренди земельної ділянки від 18.04.2014 року, укладений між позивачем та Вінницькою міською радою, передбачає, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається лише в разі систематичного невиконання санітарної очистки даної земельної ділянки ( п. 36 договору ).

В інших випадках дія договору припиняється шляхом його розірвання за :

- взаємною згодою сторін;

- рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов"язків ( обтяжень, обмежень ) передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом ( п. 35 договору ).

Суд критично оцінює посилання позивача на положення п. 33 договору, як на можливість (підставу) дострокового розірвання договору в односторонньому порядку, оскільки пункт 33 договору регулює зміну умов договору, а не припинення дії договору (розірвання договору ). Більш того, суд наголошує, що пунктом 33.1 договору передбачено, що у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв"язується у судовому порядку.

Таким чином суд не погоджується з твердженнями позивача, що у зв"язку з направленням 06.08.2015 року представником позивача на адресу Вінницької міської ради листа з повідомленням про дострокове розірвання позивачем з 28.06.2015 року в односторонньому порядку договору оренди земельної ділянки від 18.04.2014 року, позивач припинив бути орендарем зазначеної земельної ділянки та, відповідно, в позивача припинився обов`язок сплачувати орендну плату за землю.

Суд зауважує, що учасниками справи не надано доказів розірвання договору оренди земельної ділянки в судовому порядку.

Згідно із ст. ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Суд зауважує, що відповідно до наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 21.05.2020 року за позивачем зареєстровано право оренди земельної ділянки, на підставі договору від 18.04.2014 року, загальною площею 0,0620 га, розташованої за адресою: м. Вінниця, вул. Шмідта, 32, для комерційних потреб.

За цією ж адресою за позивачем зареєстрований об"єкт нерухомого майна ( комплекс).

Зазначене узгоджується з предметом договору оренди земельної ділянки від 18.04.2014 року, згідно з яким орендодавець надає, а орендар набуває право на оренду земельної ділянки, яка знаходиться: м. Вінниця, вул. Шмідта, 32. В оренду надається земельна ділянка площею 0,0620 га для розміщення та експлутації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на дату прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, договір оренди земельної ділянки від 18.04.2014 був чинним, тому, враховуючи норми Земельного кодексу України, ПК України, положення договору оренди земельної ділянки ( зокрема і пункти 10 - 10.5 та 12), контролюючим органом правомірно було винесено та надіслано на адресу платника податку податкові повідомлення - рішення від 28.02.2019 № 13516-5006-0228-3, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2017 рік в сумі 112267,93 грн.. № 13516-5006-0228-2, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2018 рік в сумі 112267,93 грн. та № 13516-5006-0228, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2019 рік в сумі 112267,93 грн.

Таким чином суд приходить до висновку, що при нарахуванні орендної плати з фізичних осіб за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що свідчить про законність нарахування позивачу орендної плати з фізичних осіб за 2017-2019 роки.

Відповідно до положень ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів правомірність своїх дій та прийнятих рішень, отже суд приходить висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень слід відмовити.

З огляду на те, що позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, підстави для стягнення на його користь понесених ним судових витрат зі сплати судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня їх проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, );

3-я особа: Вінницька міська рада (вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21050, ).

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна