Справа № 160/10442/20
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
- визнати протиправними дії Департаменту транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради щодо укладення договорів з організації перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування з підприємствами-перевізниками без проведення конкурсу з визначення перевізника на міських автобусних маршрутах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;
- зобов`язати Департамент транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради утриматись від прийняття рішення про визначення перевізника до роботи на маршруті та укладення договорів з організації перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування з підприємствами-перевізниками без проведення конкурсу з визначення перевізників на міських автобусних маршрутах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;
- зобов`язати Комісію міської ради з питань транспорту та зв`язку Дніпровської міської ради утриматись від розгляду питань та прийняття рішень про призначення тимчасових перевізників до роботи на міських автобусних маршрутах загального користування без проведення конкурсу з визначення перевізників на міських автобусних маршрутах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Разом із позовною заявою представником позивача подано до суду заяву про забезпечення адміністративного позову, в якій позивач просить суд:
- заборонити Департаменту транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради та Комісії міської ради з питань транспорту та зв`язку Дніпровської міської ради будь-які дії, направлені на зміну перевізника на автобусних маршрутах №1-10, 29, 42, 51, 56, 59, 64, 64Г, 70, 127, 153, 153А без проведення конкурсу за процедурою, передбаченою Кабінетом Міністрів України;
- заборонити Державній службі України з безпеки на транспорті та її територіальним підрозділам до проведення конкурсу з визначення перевізника на міських автобусних маршрутах № 1, 10, 29, 42, 51, 56, 59, 64, 64Г, 70, 122, 127, 153, 153А накладати штрафні санкції на перевізника, що працює на цих маршрутах за відсутність договорів з організації перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування та похідних від них документів.
Відповідно до ч.3 ст.166 Кодексу адміністративного судочинства України - заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.
За положеннями ч. 1 та ч. 5 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Таким чином, розгляд вищезазначеної заяви позивача за встановленим судом порядком проведено у письмовому провадженні.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, доводи викладені у заяві представника позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення адміністративного позову з наступних підстав.
Порядок розгляду питання про забезпечення адміністративного позову та способи його забезпечення врегульовані статтями 150 та 152 Кодексу адміністративного судочинства України.
При вирішенні клопотання про забезпечення позову суд керується ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до якої завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Положенням п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суб`єкти владних повноважень приймають рішення та діють на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Тобто, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
В розумінні наведених норм процесуального закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.
За правилами ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено, зокрема, шляхом забороною відповідачу вчиняти певні дії.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч. 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України).
Судом встановлено, що в межах даного спору позивачем оскаржується, зокрема правомірність дій Департаменту транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради щодо укладення договорів з організації перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування з підприємствами-перевізниками без проведення конкурсу з визначення перевізника на міських автобусних маршрутах № 1, 10, 29, 42, 51, 56, 59, 64, 64Г, 70, 122, 127, 153, 153А.
Термін дії переважної кількості договорів скінчилися ще у 2016 та 2018 рр.
Вказані обставини підтверджуються дослідженими судом договорами з організації перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування №001-010-30, 51-077, 56-078, 64-64Г079, 122-082, 153-153-084,127-036, 70-080, 059-033, 42-076, укладені між позивачем та Департаменту транспорту та зв`язку Дніпропетровської міської ради.
Крім того, вказані договори містять посилання на рішення конкурсного комітету (Протоколи), що переможцем попередніх конкурсів на автобусних маршрутах № 1, 10, 42, 51, 56, 59, 64, 64Г, 70, 122, 127, 153, 153А є позивач.
У статті 44 Закону №2344-ІІІ зазначено, що організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Договір з переможцем конкурсу (або дозвіл) органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування укладають (або надають) на термін від трьох до п`яти років. Договір з переможцем конкурсу (або дозвіл) у разі відсутності в нього автобусів, що відповідають умовам конкурсу, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування укладають (або надають) на один рік.
Статтею 45 Закону №2344-ІІІ передбачено, що організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Для підготовки та проведення конкурсу органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування утворюють конкурсний комітет, до складу якого входять представники відповідних органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та територіальних органів Національної поліції, а також громадських організацій у сфері автомобільного транспорту.
Відповідно до ч.1 ст.45 Закону №2344-ІІІ, у конкурсі на визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування можуть брати участь автомобільні перевізники, які мають ліцензію на той вид послуг, що виносять на конкурс, на законних підставах використовують у достатній кількості сертифіковані автобуси відповідного класу, відповідають вимогам, викладеним у статті 34 цього Закону.
На виконання вимог частини 12 статті 44 вказаного Закону Кабінет Міністрів України затвердив Порядок №1081, який визначає процедуру підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування і є обов`язковим для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами (організаціями), залученими на договірних умовах для організації забезпечення проведення конкурсів, конкурсними комітетами та автомобільними перевізниками (далі - Порядок №1081).
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача у разі вирішення спору на його користь.
Разом з тим, в межах даного судового провадження позивач оскаржує дії Департаменту транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради щодо укладення договорів з організації перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування з підприємствами-перевізниками терміном у 3 місяці без проведення конкурсу в межах чинного законодавства.
При цьому, в заяві про забезпечення позову позивач просить також заборонити Державній службі України з безпеки на транспорті та її територіальним підрозділам до проведення конкурсу з визначення перевізника на міських автобусних маршрутах № 1, 10, 29, 42, 51, 56, 59, 64, 64Г, 70, 122, 127, 153, 153А накладати штрафні санкції на перевізника, що працює на цих маршрутах.
Таким чином, Державна служба України з безпеки на транспорті та її територіальні підрозділи не є стороною по справі, а також, суд звертає увагу, що станом на час звернення заявника до суду із заявою про забезпечення позову доказів накладення вказаних штрафів, або про намір вчинення таких дій суду не надано.
Крім того. суд зазначає, що доказів перемоги позивачем на конкурсі з визначення перевізника на міському автобусному маршруті №29 або укладення відповідного договору, позивачем не надано.
У зв`язку з викладеним, відповідно до наведених правових норм, суд дійшов висновку, що забезпечення позову шляхом заборони відповідачас вчиняти дії направлені на зміну перевізника на автобусних маршрутах №1, 10, 42, 51, 56, 59, 64, 64Г, 70, 127, 153, 153А без проведення конкурсу відповідно до ст.ст.43, 44 Закону України «Про автомобільний транспорт» та Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 року №1081 є належним та достатнім засобом для забезпечення ефективного захисту та поновлення порушених прав позивача у випадку задоволення позову, що унеможливить здійснення органами державної виконавчої служби заходів примусового виконання рішень в силу прямої вказівки закону.
Згідно п.5 ч.3 ст.151 КАС України, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.
З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення даного позову шляхом зупинення дії оскаржуваної вимоги, у зв`язку з чим заява позивача про забезпечення позову - підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 166, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, -
Заборонити Департаменту транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради та Комісії міської ради з питань транспорту та зв`язку Дніпровської міської ради вчиняти дії направлені на зміну перевізника на автобусних маршрутах №1, 10, 42, 51, 56, 59, 64, 64Г, 70, 127, 153, 153А без проведення конкурсу відповідно до ст.ст.43, 44 Закону України «Про автомобільний транспорт» та Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 року №1081.
В іншій частині зави про забезпечення позову відмовити.
Відповідно до п.5, 6 ст.118 Кодексу адміністративного судочинства України виконання ухвал з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно. Виконання ухвал про заборону вчиняти певні дії виконуються в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.
Копію ухвали направити учасникам справи.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити учасникам справи, що в силу вимог частини восьмої статті 154 КАС України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 293 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова