Справа № 640/25029/19
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2020-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2020 року м. Київ №640/25029/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Національної поліції в Київській області
провизнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності

встановив:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі також - відповідач, ГУ НП в Київській області), в якому просив визнати протиправним і скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 14.11.2019 №2475 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Броварського ВП» в частині попередження про неповну службову відповідність начальника СРПП №3 Броварського ВП ГУ НП в Київській області майора поліції ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 17.12.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 04.02.2020 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на протиправність оскаржуваного наказу, його необґрунтованість та упередженість з огляду на те, що:

- в ньому не зазначено за яке саме дисциплінарне порушення його притягнуто до відповідальності;

- зі змісту наказу неможливо встановити чи мало місце протиправне діяння і коли;

- в наказі не вказано положення законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій, порушених позивачем.

Доводи про протиправність призначення відповідачем службового розслідування, в ході якого встановлено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, порушення процедури проведення службового розслідування та викладення його результатів у висновку службового розслідування позивач у позовній заяві в обґрунтування своїх вимог не виклав.

Не виклав у позовній заяві позивач також і своїх міркувань стосовно того чи співмірним вчиненому дисциплінарному проступку є застосоване до нього дисциплінарне стягнення.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позову, стверджуючи про його необґрунтованість. Зокрема, вказав, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу слугував висновок службового розслідування, яким встановлено факти порушення позивачем службової дисципліни, обов`язок щодо дотримання якої покладено на позивача Дисциплінарним статутом Національної поліції України та іншими законодавчими актами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на різних посадах проходив службу в органах внутрішніх справ України.

З 07.11.2015 проходив службу в органах Національної поліції, зокрема, з червня 2016 року - на посаді начальника СРПП №3 Броварського ВП ГУНП в Київській області.

Наказом ГУНП в Київській області від 04.11.2019 №2396 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» з метою повної, всебічної та об`єктивної перевірки фактів, викладених у доповідній записці т.в.о. начальника управління превентивної діяльності ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 03.11.2019 щодо порушення службової дисципліни окремими працівниками Броварського ВП призначено службове розслідування, для проведення якого створено дисциплінарну комісію.

Зокрема, в указаній доповідній записці йшлося про те, що в період часу з 09.00 02.11.2019 до 07.00 03.11.2019 працівниками УПД ГУНП в Київській області здійснено моніторинг роботи нарядів ГРПП територіальних відділів та відділень поліції ГУПН в Київській області, за результатами якого та з інформації в онлайн таблиці «Планування роботи нарядів», дислокації сил та засобів Броварського ВП встановлено, що начальником СРПП Броварського ВП ГУПН в Київській області в порушення вимог розділу VIII Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції, затвердженої наказом МВС України від 16.02.2018 №111, був не внесений в дислокацію ІПНП наряд «Корнер», що не надавало змогу диспетчеру ГУ задіювати наряд на повідомлення « 102», службові завдання та інші події, що також, у свою чергу, призвело до неможливості здійснення контролю за нарядом.

За результатами проведення службового розслідування складено висновок від 05.11.2019 за фактами порушень вимог розділу VIII Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції, затвердженої наказом МВС України від 16.02.2018 №111 в діяльності окремих працівників Броварського ВП ГУ НП в Київській області під час несення служби, який затверджено начальником ГУ НП в Київській області полковником поліції ОСОБА_3 .

На підставі цього висновку пунктом 1 наказу ГУ НП в Київській області від 14.11.2019 №2475 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Броварського ВП» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а саме: вимог статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частин першої та другої розділу ХІ Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції, затвердженої наказом МВС України від 16.02.2018 №111, що виявилось у неналежному здійсненні контролю за всіма нарядами поліції, які входять до складу чергової зміни, на підставі статті 13 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту Національної поліції України, начальника СРПП №3 Броварського ВП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_1 попередити про неповну службову відповідність.

25.11.2019 позивач ознайомився з наказом, що підтверджується його підписом на останній сторінці наказу.

Не погоджуючись із таким наказом, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580 (далі - Закон №580) Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 2 Закону №580 визначено завдання поліції, до яких віднесено надання поліцейських послуг у сферах:

1) забезпечення публічної безпеки і порядку;

2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;

3) протидії злочинності;

4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону №580 поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580 поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною першою статті 18 Закону №580 визначено, що поліцейський, поміж іншого, зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Частиною другою цієї ж статті Закону №580 встановлено, що поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Згідно із частиною першою статті 19 Закону №580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть, зокрема, дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України(далі - Дисциплінарний статут), відповідно до статті 11 якого за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За змістом частин першої-третьої статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

За змістом статті 14 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку (частина п`ятнадцята статті 15 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини четвертої статті 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно з частинами першою, третьою, сьомою, восьмою статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Так, з матеріалів справи вбачається, що службове розслідування відносно позивача було призначено з підстав передбачених Дисциплінарним статутом та проведено відповідно до його вимог, за результатами якого належним чином з відібранням від позивача необхідних пояснень складено висновок службового розслідування, затверджений уповноваженою особою, що позивачем, як вбачається зі змісту позовної заяви, не заперечується.

Зі змісту висновку службового розслідування від 05.11.2019 за фактами порушень вимог розділу VIII Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції, затвердженої наказом МВС України від 16.02.2018 №111 в діяльності окремих працівників Броварського ВП ГУ НП в Київській області під час несення служби (далі - висновок службового розслідування), вбачається, що в ході службового розслідування, зокрема, підтвердився факт порушення службової дисципліни начальником СРПП №3 Броварського ВП ГУНП в Київській області майором поліції ОСОБА_1 .

Так, зі змісту згаданого висновку службового розслідування вбачається, що в період часу 09.00 02.11.2019 до 07.00 03.11.2019 працівниками УПД ГУПН в Київській області здійснено моніторинг роботи нарядів ГРПП територіальних відділів та відділень поліції ГУНП в Київській області. Під час моніторингу патрулів в «АРМ Диспетчер» та наданої інформації в оn-line таблиці «Панування роботи нарядів», дислокації сил та засобів Броварського ВП встановлено, що начальником СРПП Броварського ВП ГУНП в Київській області в порушення вимог розділу VIII Інструкції з організації реагування та повідомлення про кримінальні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції, затвердженої наказом МВС України від 16.02.2018 №111, був не занесений в дислокацію ІПНП наряд «Корнер-307», що не надавало змогу диспетчеру Головного управління задіювати наряд на повідомлення « 102», службові завдання та інші події, що також, в свою чергу, призвело до неможливості здійснення контролю за нарядом.

Зі змісту висновку службового розслідування також вбачається, що позивач та інші поліцейські надали пояснення стосовно вищевикладених обставин, які дисциплінарною комісією були сприйняті критично, оскільки відрізнялися від фактичних даних, наявних в ІПНП «Цунамі» підпункт 39nn «Відомості про наряди, які фактично задіяні на реагування про правопорушення або події».

Як наслідок, у резолютивній частині висновку службового розслідування вказано, що:

- факти, викладені в доповідній записці т.в.о. начальника УПД ГУ НП в Київській області ОСОБА_2 від 03.11.2019 «Про результати моніторингу роботи нарядів ГРПП» щодо можливих неправомірних дій окремих працівників Броварського ВП знайшли своє підтвердження, зокрема, в частині порушення вимог Інструкції з організації реагування та повідомлення про кримінальні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції, затвердженої наказом МВС України від 16.02.2018 №111, що виразилось у неналежному виконанні працівниками СРПП своїх службових обов`язків та неналежному контролі начальників СРПП щодо загального управління всіма нарядами поліції, які входять до складу чергової зміни;

- за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статті 1, пункту 7 частини першої статті 3 Дисциплінарного статуту, частин першої-другої розділу XI Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції, затвердженої наказом МВС України від 16.02.2018 №111, що полягало у неналежному здійсненні контролю за всіма нарядами поліції, які входять до складу чергової зміни, начальника СРП №3 Броварського ВП ГУНП в Київській області майору поліції ОСОБА_1 на підставі статті 13 Дисциплінарного статуту попереджено про неповну службову відповідність.

На підставі указаного висновку службового розслідування відповідачем прийнято оскаржуваний наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

В преамбулі наказу міститься посилання на вищевказане службове розслідування, під час якого підтвердився факт порушення, зокрема, позивачем службової дисципліни.

У позовній заяві позивач, цитуючи норми законодавства щодо призначення та проведення службового розслідування, яке передує прийняттю наказу про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, не зазначив про те, чи він був повідомлений з висновком службового розслідування. Не вказав про це і відповідач у відзиві на позовну заяву.

При цьому, як встановлено судом вище, позивач був обізнаний з його проведенням та надавав пояснення у ході його проведення.

З огляду на відсутність в позовній заяві доводів позивача в обґрунтування його вимог про протиправність оскаржуваного наказу стосовно того, що його не ознайомлено з висновком службового розслідування, суд діючи в межах підстав заявлених позовних вимог не вбачає за доцільне встановлювати цю обставину.

Що стосується доводів позивача про протиправність оскаржуваного наказу у зв`язку з тим, що в наказі «не вказане, що саме є підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, а також не зазначено, яке саме дисциплінарне порушення він вчинив», а також, що в наказі «не вказано чи наявні в діях ОСОБА_1 порушення положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій і яких саме», то суд зауважує, що всупереч такому твердженню позивача в оскаржуваному наказі вказано підставу для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, вчинений ним дисциплінарний проступок та норми законодавства, порушені ним.

Так, зокрема, в абзаці третьому преамбули вказаного наказу підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності заначено висновок службового розслідування, статті 11, 12, 13, 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».

В пункті 1 оскаржуваного наказу зазначено дисциплінарний проступок, вчинений позивачем і норми закону, порушені ним, а саме - порушення статті 1 Дисциплінарного статуту, яке полягає в порушенні вимог статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частин першої та другої розділу XI Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції, затвердженої наказом МВС України від 16.02.2018 №111, що виявилося в неналежному здійсненні контролю за всіма нарядами поліції, які входять до складу чергової зміни.

Стосовно твердження позивача про те, що зі змісту оскаржуваного наказу «неможливо встановити чи мало місце протиправне діяння», то всі обставини, які стосуються вчинення позивачем дисциплінарного проступку, викладені в акті службового розслідування, що, поміж іншого, став підставою для прийняття оскаржуваного наказу.

При цьому позивач жодним чином не заперечує вчинення ним дисциплінарного проступку, у зв`язку з чим до нього застосовано дисциплінарне стягнення.

Фактично доводи позивача про протиправність оскаржуваного наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності зводяться до того, що він не уважає, що зміст наказу не відображає усієї необхідної, на його думку, інформації, що стосується притягнення його до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку.

Однак, аналіз змісту Дисциплінарного статуту дає підстави суду стверджувати про відсутність в ньому конкретно визначених вимог стосовно наказу про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Так, частиною сьомою статті 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Натомість, частиною першою статті 19 Дисциплінарного статуту встановлено конкретні вимоги до висновку службового розслідування, в якому відповідно мають бути зазначені:

1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;

2) підстава для призначення службового розслідування;

3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку;

4) пояснення поліцейського щодо обставин справи;

5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення;

10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону;

11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Цитуючи у позовній заяві законодавство про те, що відповідно до частини третьої статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, позивач, однак, не висловив своїх доводів про те, що застосоване стосовно нього дисциплінарне стягнення не є співмірним вчиненому дисциплінарному проступку.

З огляду на викладене, суд не вважає за доцільне надавати оцінку співмірності дисциплінарного стягнення вчиненому позивачем дисциплінарному проступку.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, водночас у суду відсутні підстави для висновку про протиправність оскаржуваного наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та його скасування, що зумовлює необхідність відмовити у задоволенні позову.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову підстави для відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору при звернення до суду з адміністративним позовом, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного суду відсутні.

Керуючись статтями 2, 77, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Київській області - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко