Справа № 520/545/20
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 520/545/20

адміністративне провадження № К/9901/20355/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Корнеліус Україна" до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Корнеліус Україна" звернулося до суду з позовом до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Харківській області щодо відображення в картці особового рахунку (інтегрованій картці) платника податку суми податкового боргу у розмірі 1 684 149,00 грн; зобов`язання Головного управління ДПС у Харківській області скасувати суму податкового боргу у розмірі 1 684 149,00 грн., визначену в податковій вимозі № 100548-57 від 04.07.2019, здійснити коригування даних в картці особового рахунку (інтегрованій картці) платника податку товариства з обмеженою відповідальністю «Корнеліус Україна» шляхом сторнування суми податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 1 684 149,00 грн, яка виникла за рахунок проведеного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника за рішенням суду та виключити з усіх інформаційних баз ДПС України даних про наявність податкового боргу товариства з обмеженою відповідальністю «Корнеліус Україна» з податку на додану вартість у сумі 1 684 149,00 грн, відкликати повідомлення щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Конеліус Україна», надіслане 09.08.2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про наявність заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи у зв`язку з наявністю податкового боргу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2020, ухваленим за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, позов задоволено частково; зобов`язано Головне управління ДПС у Харківській області здійснити коригування облікових показників інтегрованої картки платника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Корнеліус Україна» шляхом зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість на суму 1684149,00 грн; зобов`язано Державну податкову службу України відкликати повідомлення від 09.08.2019 в частині наявності податкового боргу у товариства з обмеженою відповідальністю «Корнеліус Україна», надісланого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про наявність заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи у зв`язку з наявністю податкового боргу; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 06.07.2020 рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Приймаючи такі рішення, суди, дослідивши обставини справи, дійшли висновку про відсутність у платника податкового боргу зі сплати податку на додану вартість, що, в свою чергу, свідчить про його безпідставне відображення в інтегрованих картках останнього.

Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, яка зареєстрована в автоматизованій системі документообігу суду 13.08.2020.

В той же час статтею 129 Конституції України до однієї з основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Із зазначеною правовою нормою Основного Закону України кореспондуються пункт сьомий частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), який також відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, та стаття 13 цього Кодексу, якою закріплено право учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

Механізм же реалізації права на касаційне оскарження судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовано Главою 2 Розділу ІІІ КАС України.

Так, статтею 328 КАС України унормовані питання стосовно права на касаційне оскарження, за змістом частини першої якої учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Отже за змістом наведених законодавчих приписів право на касаційне оскарження судового рішення мають учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, однак, лише у визначених законом випадках.

В свою чергу відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За правилами пункту другого частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За визначенням пункту 20 частини 1 статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Частиною ж 6 статті 12 КАС України визначено перелік категорій справ незначної складності, який, втім не є вичерпним й, при цьому за змістом пункту десятого названої норми процесуального закону для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Водночас згідно з положеннями частини 4 статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи (не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження) у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

З огляду на наведене, зважаючи на характер спірних правовідносин, предмет доказування у даній справі, суб`єктний склад її учасників, ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Разом з тим матеріали касаційної скарги не дають підстав для висновку щодо необхідності застосування, у даному випадку, підпунктів "а"-"г" пункту другого частини п`ятої статті 328 КАС України.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи наведене, у відкритті касаційного провадження у цій справі належить відмовити.

Керуючись статтями 328, 333 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішенняХарківського окружного адміністративного суду від 26.03.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2020 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Корнеліус Україна" до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Харківській області про про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддіС.С. Пасічник І.А. Васильєва
В.П.Юрченко