Справа № 215/1686/20
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 вересня 2020 року м. Дніпросправа № 215/1686/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року (суддя Кальник В.В.) у справі №215/1686/20 за позовом ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Каретіної Оксани Володимирівни про визнання бездіяльності протиправною,-

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною діяльність начальника Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Каретіної О.В. у не забезпечені фундаментальних прав, у відмові визначити спосіб соціального захисту інтересів позивача та постановлення окремої ухвали згідно ст.249 КАС України зазначивши закон вимоги яких порушено на захист гарантій ст.ст.46, 48, 92 Конституції України;

- визнати протиправною діяльність начальника Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Каретіної О.В., яка виявилась у порушені права позивача бути присутнім при розгляді заяви від 17.02.2020 року №256;

- визнати протиправною діяльність начальника Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Каретіної О.В., яка виявилась у порушенні правового порядку ст.ст.3, 19, 21, 68, 92 Конституції України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк - п`ять робочих днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду оригіналу документа про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн.

Підставами для залишення позовної заяви без руху стало те, що позивачем не сплачено судовий збір за подання позовної заяви, а надані ним докази не є достатніми для звільнення позивача від такої сплати.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року позовну заяву, у зв`язку з не усуненням недоліків у встановлений судом строк, повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що у встановлений судом строк позивачем вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху не виконані, у зв`язку з чим наявні правові підстави для її повернення позивачеві на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для звільнення позивача від сплати судового збору. За позицією скаржника судом першої інстанції під час постановлення оскарженої ухвали не з`ясовані обставини щодо наявності у позивача пільг та належного майнового положення. Скаржник вказує на те, що має складний майновий стан та його річний дохід не дозволяє сплатити судовий збір у визначеному судом розмірі. Зазначає, що суд зобов`язаний самостійно витребувати при необхідності відомості щодо матеріального стану позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити судове рішення без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судом першої інстанції встановлено, що всупереч вимогам наведеної норми, позивачем не долучено до позовної заяви документу про сплату судового збору. При цьому, матеріали свідчать про те, що документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, позивачем також не надано.

При зверненні до суду з позовною заявою ОСОБА_1 подано клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку зі складним майновим станом.

За приписами частини першої статті 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Як слідує з наведених положень процесуального закону, вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору, суд враховує майновий стан сторони. Втім, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

На підтвердження своїх аргументів щодо складного майнового стану позивачем долучено до заяви довідку Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради №5042 від 18.06.2019 про отримання ним щомісячної компенсаційної виплати непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за інвалідом 1 групи ОСОБА_2 , 1939 р.н., згідно змісту якої позивач знаходиться на обліку в Управлінні і отримує щомісячну компенсаційну виплату непрацюючій працездатній особі, та за період з червня 2017 року по травень 2019 року отримано компенсацію всього на суму 721,83 грн.

Разом з тим, вказана довідка не дає можливості оцінити повно та всебічно майновий стан позивача.

Зважаючи на те, що звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, а позивачем, окрім довідки УПСЗН, жодних інших документів на підтвердження скрутного матеріального становища не надано, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.

Частинами першою та другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір").

Вирішуючи питання щодо звільнення позивача від сплати судового збору, прийнявши до уваги аргументи поданого клопотання, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що подана позивачем довідка УПСЗН містить відомості лише щодо отримання останнім щомісячної компенсації по догляду за особою з інвалідністю 1-ї групи, тобто не відображає майновий стан позивача, який може мати інші джерела доходу.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що при подачі позовної заяви ОСОБА_1 не дотримано вимог ст.161 КАС України, а тому суд обґрунтовано залишив позовну заяву без руху та надав термін на усунення її недоліків.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що суд зобов`язаний самостійно витребувати при необхідності відомості щодо матеріального стану позивача, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такого обов`язку на суд, у разі вирішення питання про звільнення особи від сплати судового збору, Законом не покладено.

У такому випадку позивач повинен самостійно надати до суду переконливі докази, які свідчать про неможливість сплати ним судового збору і лише у разі неможливості самостійно подати такі докази з об`єктивних причин, позивач повинен про це зазначити у позові, заявивши відповідне клопотання про їх витребування. У поданій позовній заяві позивачем не наведено причин, які унеможливлюють самостійного подання до суду доказів його матеріального стану.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що надання таких доказів не може бути підставою лише для звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки положення статті 133 КАС України передбачають і інший порядок вирішення питання щодо сплати судового збору, а саме: зменшення розміру належного до оплати судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судового збору. Таких клопотань позивачем заявлено не було.

З огляду на викладене, встановивши, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження скрутного матеріального стану та відсутності достатніх коштів для сплати судового збору, а також актуальних відомостей щодо розміру річного доходу за весь попередній календарний рік, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

У встановлений судом строк позивачем недоліки позовної заяви усунуті не були, у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано, відповідно до ст.169 КАС України, повернув позовну заяву позивачу.

З огляду на викладене, дослідивши аргументи позивача, які ним наведено в апеляційній скарзі та які, на його думку свідчать про незаконність і необґрунтованість ухвалу суду першої інстанції про повернення позову, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції постановлено законну і обґрунтовану ухвалу, у зв`язку з чим підстав для її скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.315, ст.ст.316 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року по справі №215/1686/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у строки. які визначено ст..329 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 02.09.2020р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк