Справа № 280/907/19
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 280/907/19

адміністративне провадження № К/9901/36557/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Соколова В.М.,

суддів: Єресько Л.О., Загороднюка А.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Арбітражного керуючого ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року (суддя - Конишева О.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року (головуючий суддя - Чепурнов Д.В., судді: Мельник В.В., Сафронова С.В.) у справі №280/907/19 за позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування припису,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

У березні 2019 року Арбітражний керуючий ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - ГТУЮ у Харківській області, відповідач) у якому просив визнати протиправним та скасувати припис про недопущення повторних порушень від 03 грудня 2018 року №23.

Позивач вважає оспорюваний припис таким, що порушує його права та не містить правового обґрунтування, а висновки відображені у приписі є помилковими та ґрунтуються виключно на припущеннях.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року, у задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку про те, що позивачем, як розпорядником майна не виконано обв`язку передбаченого абзацами 6, 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а тому оскаржений припис винесено обґрунтовано і підстави для його скасування відсутні.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги, позиція інших учасників справи

Не погоджуючись із рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Позивач у касаційній скарзі вказує на незаконність винесення оспорюваного припису від 03 грудня 2018 року №23, а також зазначає про його безпідставність посилаючись на те, що цей припис містить інформацію про виявлені під час перевірки порушення, які усунути неможливо, та зобов`язання арбітражного керуючого не допускати аналогічних порушень. На думку позивача, він, як розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-сервіс+» (далі також - Товариство, ТОВ «Євро-сервіс+») під час виконання покладених на нього нормою абзаців 6, 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» обов`язків, діяв у відповідності до чинного законодавства, оскільки зазначена норма не встановлює порядок, спосіб чи форму реалізації розпорядником майна такого обов`язку. Так, ураховуючи, що Господарський суд Харківської області прийняв як належний та допустимий доказ аналіз фінансового стану Товариства (розпорядником майна якого був ОСОБА_1 ), то останній не допустив визначених в оскаржуваному приписі порушень.

Відповідач правом на подання заперечення (відзиву) на касаційну скаргу не скористався.

Рух касаційної скарги

Не погоджуючись із вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, арбітражний керуючий ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 січня 2020 року у зазначеній справі визначено колегію у складі: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 січня 2020 року, у зв`язку із задоволенням заяви про самовідвід вищезазначеній судовій колегії у вказаній справі, визначено колегію у складі: судді-доповідача Соколова В.М., суддів: Єресько Л.О., Загороднюка А.Г.

Верховний Суд ухвалою від 31 січня 2020 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 26 серпня 2020 року справу призначено до розгляду у попередньому судовому засіданні на 27 серпня 2020 року у відповідності до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи

З 16 листопада 2018 року по 20 листопада 2018 року ГТУЮ у Харківській області, було проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючою ОСОБА_1 (свідоцтво Міністерства юстиції України № 1243 від 10 липня 2013 року про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

За результатами зазначеної перевірки в діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 виявлені порушення абзаців 6, 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», про що складено Довідку від 20 листопада 2018 № 50.

Комісією встановлено, що розпорядником майна ОСОБА_1 не вжито заходів для проведення аналізу фінансово-господарської діяльності, інвестиційного становища боржника та його становища на ринках, а також заходів для виявлення ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства, що свідчить про порушення абзаців 6, 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Арбітражним керуючим ОСОБА_1 для спростування висновків комісії, викладених у Довідці від 20 листопада 2018 року № 50, надані заперечення від 21 листопада 2018 року № 02/60-п.

29 листопада 2018 року ГТУЮ у Харківській області складено Акт №59 позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 та 03 грудня 2018 року винесено Припис № 23 про недопущення повторного порушення абзаців 6 та 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Вважаючи незаконним вказаний припис позивач звернувся з позовом до суду.

Застосування норм права, оцінка доказів та висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

8 лютого 2020 року набув чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ).

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 460-ІХ, касаційний розгляд справи буде здійснюватися в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина перша статті 341 КАС України).

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, виходить з наступного.

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року №2343-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №2343-XII) встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Арбітражний керуючий, як визначено у вказаному Законі, - це фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Відповідно до Закону №2343-XII розроблено Порядок контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затверджений наказом Міністерства юстиції України від 27 червня 2013 року №1284/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03 липня 2013 року за №1113/23645, (далі - Порядок №1284/5), який поширюється на всіх фізичних осіб, які отримали в установленому порядку свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) і встановлює: процедуру організації та проведення перевірок діяльності арбітражних керуючих; повноваження осіб, які здійснюють перевірки; права й обов`язки арбітражних керуючих; порядок оформлення результатів перевірки; порядок підготовки за результатами перевірки подання на Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі - Дисциплінарна комісія) про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення (пункти 1.2, 1.4 цього Порядку).

Згідно з пунктом 1.3 Порядку №1284/5 (тут і надалі у редакції, чинній на час проведення відповідачем перевірки арбітражного керуючого) контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюють Мін`юст як державний орган з питань банкрутства та за його дорученням головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі як територіальні органи з питань банкрутства. Мін`юст та його територіальні органи з питань банкрутства є органами контролю.

Пунктами 2.1, 2.2 Порядку №1284/5 установлено, що контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок. Такий контроль здійснюється на предмет дотримання ними вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці.

Пункт 2.6 Порядку №1284/5 визначає вичерпний перелік підстав для проведення позапланової перевірки, серед яких є: звернення (скарги) фізичних та юридичних осіб щодо дій арбітражного керуючого з викладенням обставин невиконання або неналежного виконання ним покладених на нього повноважень, з яких вбачається необхідність проведення контролю.

Відповідно до підпункту 2.6.1 Розділу ІІ Порядку № 1284/5 позапланова перевірка здійснюється органом контролю за наявності згоди Мін`юсту на її проведення, крім випадків проведення позапланової перевірки з підстав, передбачених абзацами п`ятим і шостим пункту 2.6 цього розділу.

Мін`юст з метою контролю за проведенням перевірок територіальними органами з питань банкрутства може відповідним дорученням зобов`язати територіальний орган з питань банкрутства надіслати Довідку до Мін`юсту для проведення її аналізу (підпункти 2.6.2- 2.6.4 пункту 2.6 Розділу ІІ Порядку № 1284/5).

Згідно з пунктом 2.7 Розділу ІІ Порядку № 1284/5 орган контролю проводить перевірки за умови письмового повідомлення арбітражного керуючого про проведення перевірки не пізніше ніж за десять календарних днів до дня початку планової перевірки та не пізніше ніж за п`ять днів до дня початку позапланової перевірки з урахуванням особливостей, визначених у цьому Порядку.

Відповідно до пункту 2.11 Порядку №1284/5 предметом позапланової перевірки є додержання арбітражним керуючим вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та іншого законодавства з питань банкрутства з питань, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цієї перевірки.

За результатами проведеної перевірки складається відповідні довідка та акт.

Відповідно до підпункту 4.1.2 пункту 4.1 Розділу IV Порядку № 1284/5 у разі проведення позапланової невиїзної перевірки присутність арбітражного керуючого є необов`язковою.

Арбітражний керуючий має право протягом п`яти робочих днів після складення Довідки надати в письмовій формі свої пояснення, зауваження, заперечення до неї разом з необхідними документами або усунути виявлені під час перевірки порушення та надати інформацію про це комісії (пункт 6.1 Розділу VІ Порядку № 1284/5).

Згідно з пунктом 6.5 Розділу VІ Порядку № 1284/5 структурний підрозділ Мін`юсту протягом десяти робочих днів з дня надходження Довідки до Мін`юсту проводить аналіз Довідки та всіх доданих до неї документів, готує Висновок, який підписується керівником структурного підрозділу Мін`юсту та містить інформацію про відповідність Довідки і доданих до неї документів законодавству з питань банкрутства та інформацію щодо порушень, які повинні бути зазначені в акті перевірки, та надсилає його територіальному органу з питань банкрутства з одночасним поверненням доданих до Довідки документів.

Протягом двох робочих днів з дня отримання Висновку Мін`юсту комісія готує акт перевірки.

У разі виявлення за результатами перевірки порушень у резолютивній частині акта перевірки зазначаються всі порушення з посиланням на конкретні структурні одиниці нормативно-правових актів. Довільне викладення або трактування вимог нормативно-правових актів не допускається. У резолютивній частині акта перевірки окремо зазначаються порушення, щодо яких органом контролю буде винесено розпорядження про усунення порушень, та порушення, щодо яких буде винесено припис про недопущення повторних порушень (абзаци другий, третій підпункту 6.6.3 пункту 6.6 Порядку №1284/5).

Відповідно до пункту 6.7 Розділу VІ Порядку № 1284/5 акт перевірки складається у двох примірниках, один з яких надається арбітражному керуючому, який перевірявся, або його представнику, другий зберігається в органі контролю.

Згідно з пунктом 6.8 Розділу VІ Порядку № 1284/5 факт отримання примірника акта перевірки засвідчується особистим підписом та печаткою арбітражного керуючого або особистим підписом його представника. У разі відмови від підписання акта перевірки чи відсутності арбітражного керуючого у час та в місці, визначені органом контролю для підписання акта перевірки, голова комісії робить в акті перевірки запис про те, що арбітражний керуючий від підписання акта перевірки відмовився або про його відсутність. У такому випадку акт перевірки не пізніше наступного робочого дня надсилається арбітражному керуючому рекомендованим листом та електронною поштою.

У разі виявлення під час перевірки порушень у діяльності арбітражного керуючого орган контролю на підставі акта перевірки за наявності відповідних підстав виносить припис про недопущення повторних порушень та (або) розпорядження про усунення виявлених порушень. Орган контролю виносить розпорядження щодо порушень, які можуть бути усунені арбітражним керуючим, а щодо інших порушень - припис. У приписі міститься інформація про виявлені під час перевірки порушення, які усунути неможливо, та зобов`язання арбітражного керуючого не допускати аналогічних порушень (пункт 6.9, підпункт 6.9.1 пункту 6.9, пункт 6.12 Порядку №1284/5).

З положень пункту 6.13 Порядку №1284/5 слідує, що у разі виявлення за результатами перевірки порушень, які є підставою для внесення до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень, орган контролю обов`язково зазначає про це в акті перевірки. У такому випадку припис та (або) розпорядження не складаються до моменту прийняття Дисциплінарною комісією рішення за результатом розгляду подання.

З вищевказаного та відповідно до частини третьої статі 98 Закону № 2343-XII слідує, що під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позапланова невиїзна перевірка позивача була здійснена на підставі скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ньюф» від 24 вересня 2018 року №24/09-18 та доручення Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України від 16 жовтня 2018 року №889/31296-33-18/9.3.1.

Відповідно до абзаців 6, 7 частини третьої статті 22 Закону № 2343-XII розпорядник майна зобов`язаний аналізувати фінансово-господарську діяльність, інвестиційне становище боржника та його становище на ринку; виявляти (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства.

Вказаною нормою закону виконання зазначеної норми покладено саме на розпорядника майна.

Так ухвалою господарського суду Харківської області від 07 травня 2018 року відкрито провадження у справі № 922/1014/18 про банкрутство ТОВ «Євро-сервіс+». Введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1 та зобов`язано саме розпорядника майна здійснити аналіз фінансового становища підприємства, інвестиційного положення та положення на товарному ринку в строк до 19 червня 2018 року.

Водночас розпорядником майна ОСОБА_1 у визначений строк не було здійснення такого аналізу.

Безпідставними є доводи позивача з приводу того, що приписами абзаців 6, 7 частини третьої статті 22 Закону №2343-XII не встановлено порядку, способу чи форму реалізації розпорядником майна такого обов`язку (здійснити аналіз фінансового становища підприємства), оскільки саме ухвалою господарського суду Харківської області від 07 травня 2018 року у справі № 922/1014/18 про банкрутство TOB «Євро-сервіс+» конкретно було визначено термін та порядок здійснення такого обов`язку позивачем.

Судом першої інстанції вірно не взяв до уваги листи-звернення до TOB «Євро-сервіс+» в яких позивач просить надати всі необхідні документи для проведення аналізу фінансового становища підприємства, оскільки вони не спростовують вказаного.

Так, відповідно до листів від 05 липня 2018 року № 10/60, від 09 липня 2018 року

№ 11/60, які були надіслані на адресу господарського суду вже після закінчення встановленого судом строку проведення аналізу, арбітражний керуючий

ОСОБА_1 просив суд зобов`язати боржника самостійно провести інвентаризацію та замовити аналіз фінансового становища, в той час коли (відповідно до постанови господарського суду Харківської області від 24 вересня 2018 року) аналіз фінансово-господарської діяльності боржника вже був проведений, станом на 30 червня 2018 року. Вказане свідчить про необізнаність арбітражного керуючого ОСОБА_1 про здійснення аналізу фінансового становища боржника, замовником якого є сам боржник, та спростовує доводи касаційної скарги, що проведення аналізу відбулось за участю розпорядника майна - арбітражного керуючого ОСОБА_1 .

Позивач вказував, що він не позбавлений права залучати для забезпечення виконання своїх повноважень інших осіб.

Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 98 Закону №2343-XII арбітражний керуючий має право залучати для забезпечення виконання своїх повноважень на договірних засадах інших осіб та спеціалізовані організації з оплатою їхньої діяльності за рахунок боржника, якщо інше не встановлено цим Законом чи угодою з кредиторами.

В той же час, суд першої та апеляційної інстанції зазначили, що матеріали справи не містять доказів того, що саме розпорядником майна ОСОБА_1 укладено договір про залучення спеціалізованої організації TOB «Аудиторська фірма «Фосстіс-аудит» для проведення аналізу фінансового стану TOB «Євро-сервіс+».

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів та не приймає до уваги доводи позивача про те, що не дослідивши виконаний ТОВ «Аудиторська фірма «Фостіс-аудит» аналіз фінансового стану TOB «Євро-сервіс+» не можна стверджувати що позивач не є замовником проведеного аналізу та що він не міг залучити для забезпечення виконання своїх повноважень інших осіб, оскільки надіслані на адресу господарського суду листи (від 05 липня 2018 року № 10/60, від 09 липня 2018 року № 11/60) свідчать про необізнаність позивача про виготовлення такого аналізу станом на 30 червня 2018 року та спростовують його участь у цьому.

Верховний Суд вважає вірним висновки судів попередніх інстанцій, що вказані обставини свідчать про те, що розпорядником майна ОСОБА_1 не вжито заходів для проведення аналізу фінансово-господарської діяльності, інвестиційного становища боржника та його становища на ринку та, виявлення ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства, та як наслідок, допущено порушення останнім абзаців 6, 7 частини третьої статті 22 Закону № 2343-XII.

Крім того, посилання позивача у касаційній скарзі на той факт, що Господарським судом Харківської області аналіз фінансового стану TOB «Євро-сервіс+» взято як належний та допустимий доказ, не підтверджують належне виконання позивачем обов`язків, як розпорядника майна Товариства.

Ураховуючи встановлені судами обставини справи в сукупності й правове регулювання спірних правовідносин, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що розпорядник майна TOB «Євро-сервіс+» арбітражний керуючий ОСОБА_1 не виконав належним чином обв`язку передбаченого абзацами 6, 7 частини третьої статті 22 Закону № 2343-XII, а тому припис про недопущення повторних порушень від 03 грудня 2018 року №23 винесено ГТУЮ у Харківській області у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення і підстави для його скасування відсутні.

Отже, Верховний Суд уважає правильним висновок судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позову та визнання протиправним та скасування оскаржуваного припису.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.

Відповідно статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Висновки щодо розподілу судових витрат

З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати не розподіляються.

Керуючись пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-IX та статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Арбітражного керуючого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року у справі №280/907/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіВ.М. Соколов Л.О. Єресько А.Г. Загороднюк