Справа № 1.380.2019.003777
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 1.380.2019.003777

адміністративне провадження № К/9901/11298/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Ханової Р.Ф.,

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівський області

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року

додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року

постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року

у справі № 1.380.2019.003777

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мірта ТМ"

до Головного управління ДПС у Львівській області

про визнання протиправними і скасування наказів, -

в с т а н о в и в :

Зазначена касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції 21 квітня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 23 квітня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки заявником не було сплачено судовий збір та не наведено підстави, на яких подається касаційна скарга.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення скаржник отримав зазначену ухвалу 27 квітня 2020 року.

Пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 731-IX від 18 червня 2020 року встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Таким чином, законодавцем встановлено обмеження строку, встановленого відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України (в редакції, чинній з 02 квітня 2020 року до 16 липня 2020 року), зокрема для виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху, який закінчуються через 20 днів після набрання чинності Законом №731-IX від 18 червня 2020 року. Враховуючи, що Закон № 731-IX від 18 червня 2020 року набрав чинності 17 липня 2020 року, присічним строком виконання вимог ухвали від 23 квітня 2020 року у справі № 1.380.2019.003777 є 06 серпня 2020 року.

Враховуючи наведене, ухвалою Верховного Суду від 20 липня 2020 року Головному управлінню ДПС у Львівський області продовжено строк на усунення недоліків касаційної скарги у справі № 1.380.2019.003777 до 06 серпня 2020 року включно.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення скаржник отримав зазначену ухвалу 24 липня 2020 року.

11 серпня 2020 року до Верховного Суду надійшла заява Головного управління ДПС у Львівський області про усунення недоліків касаційної скарги, до якої додано платіжне доручення про сплату судового збору у розмірі 7 684,00 грн та касаційна скарга в новій редакції.

Підставою для відкриття касаційного провадження у справі № 1.380.2019.003777 заявник зазначив пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України щодо застосування підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, пункту 77.1 статті 77 Податкового кодексу України, порушення норм процесуального права - статей 9, 72, 76, 173, 180, 192, 211, 242, 244, 246 КАС України, та необхідність відступлення від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 826/11217/18.

Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що уточнення плану-графіка слід розуміти лише як виправлення помилки стосовно вже включених до оприлюдненого плану-графіка планових перевірок на 2019 рік. Також суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що включення до затвердженого і оприлюдненого річного плану-графіка проведення перевірок в поточному році інших платників податків не відповідає нормам пункту 77.1 статті 77 Податкового кодексу України. Нормами статті 77 Податкового кодексу України не передбачено коригування (оновлення) вже оприлюдненого плану-графіка, як і не передбачено можливості формування місячних, квартальних чи інших різновидів планів-графіків перевірок щодо дотримання податкового законодавства та не встановлено строки для їх оприлюднення, не закріплено право контролюючого органу на коригування (оновлення) оприлюдненого плану-графіка перевірок. Як вже зазначено, згідно з Порядком формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 02 червня 2015 року № 524 (далі - Порядок), план-графік для документальних планових перевірок щодо дотримання податкового законодавства має бути річним; формування квартального плану-графіка передбачено тільки для проведення перевірок з питань державної митної справи.

Скаржник вважає, що необхідністю відступлення від висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 08 жовтня 2019 року у справі №826/11217/18, є неправильне застосуванням норм матеріального права, а саме статті 77 Податкового кодексу України та розділу І Порядку щодо відсутності права у контролюючого органу коригувати план-графік на поточний рік.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, зокрема встановлених пунктом другим за яким, якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Заявник касаційної скарги не погоджується з висновками судів у справах № 826/11217/18 та №1.380.2019.003777, що само по собі не є обґрунтуванням необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду. При цьому відповідач не доводить подібність правовідносин у цих двох справах, та який саме підпункт статті 77 потребує нового застосування. Посилання скаржником на пункт другий частини четвертої статті 328 КАС України Суд визнає необґрунтованим.

Верховним Судом у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі №826/11217/18 висловлено правову позицію у подібних правовідносинах, яка полягала у тому, що включення до затвердженого і оприлюдненого річного плану-графіка проведення перевірок в поточному році інших платників податків не відповідає нормам пункту 77.1 статті 77 ПК. Врегулювання порядку проведення податкових перевірок на рівні закону свідчить, що законодавцем це питання розуміється в контексті гарантій прав платників податків. Ці гарантії однорідні із загальними гарантіями захисту від необмеженого державного контролю. Так, відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року №877-V внесення змін до річних планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) не допускається, крім випадків зміни найменування суб`єкта господарювання та виправлення технічних помилок.

Саме як уточнення, виправлення помилки стосовно вже включених до оприлюдненого відповідно до пункту 77.1 статті 77 Податкового кодексу плану-графіка платників податків слід розуміти можливість оновлення річного плану-графіка у разі його коригування.

Отже, висновки судів попередніх інстанцій у даній справі відповідають правовій позиції Верховного Суду, а доводи, наведені скаржником у касаційній скарзі, не є достатніми для відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у наведеній вище постанові Верховного Суду.

Відповідно до статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Разом з тим касаційна скарга не містить посилання на конкретні порушення норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник не зазначив конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та не навів аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Крім того, скаржник у касаційній скарзі зазначає про наявність суспільного інтересу даної справи та виняткове її значення для скаржника, проте пославшись на це, не довів, в чому саме полягає суспільний інтерес даної справи та виняткове її значення.

Таким чином, станом на 01 вересня 2020 року скаржник не в повному обсязі усунув зазначені в ухвалі Верховного Суду від 23 квітня 2020 року недоліки касаційної скарги - не обґрунтував підстави, на яких подається касаційна скарга, тому касаційна скарга вважається неподаною і підлягає поверненню.

Керуючись ч. 2 ст. 332, пунктом 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівський області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року, додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року у справі № 1.380.2019.003777 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мірта ТМ" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування наказів - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявнику касаційної скарги, що її повернення не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер