Справа № 240/571/20
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2020-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
28 серпня 2020 року м. Житомир справа № 240/571/20
категорія 111030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Черноліхова С.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Екотекстиль" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення, вимог,
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року дану справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 18 лютого 2020 року.
18 лютого 2020 року підготовче засідання не відбулося у зв`язку з неявкою представника відповідача. Наступне засідання призначено на 25 лютого 2020 року.
25 лютого 2020 року підготовче засідання відкладено на 03 березня 2020 року за клопотанням представника відповідача.
03 березня 2020 року підготовче засідання відкладено на 19 березня 2020 року.
19 березня і 07 квітня 2020 року підготовче засідання не відбулося через вжиття органами державної влади посилених обмежувальних заходів щодо попередження ситуації з можливим розповсюдженням вірусу Covid-19. Наступне засідання призначено на 27 квітня 2020 року.
27 квітня 2020 року закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду на 12 травня 2020 року.
12 травня 2020 року судове засідання не відбулося у зв`язку з відпусткою судді. Наступне засідання призначено на 26 травня 2020 року.
26 травня 2020 року судове засідання було відкладено до 04 червня 2020 року.
04 червня 2020 року в судовому засіданні оголошено перерву до 16 червня 2020 року.
16 червня 2020 року судове засідання відкладено до 30 липня 2020 року.
30 липня 2020 року судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.
26 травня 2020 року Головне управління ДПС у Житомирській області надало заперечення на відповідь на відзив, в якому обгрунтувало правомірність висновків проведеної перевірки та оспорюваних рішень і вимог.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, заслухавши покази свідків, суд дійшов наступного висновку.
Встановлено, що у період з 15 жовтня 2019 року по 25 листопада 2019 року посадовими особами Головного управління ДПС у Житомирській області проведено планову виїзну перевірку ПРАТ «Екотекстиль» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2016 року по 30 червня 2019 року та з питань дотримання вимог законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове страхування за період 01 січня 2016 року по 30 червня 2019 року.
За результатами перевірки складено акт № 114/06-30-05-01/00307230 від 02 грудня 2019 року.
Відповідно до вказаного акту перевіркою встановлено наступні порушення:
Крім того, встановлено завищення значення рядка 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного завітного (податкового) періоду» на загальну суму 748648грн., в тому числі по періодах: за січень 2017 року - на суму 7641 грн.; за вересень 2018 року- на суму 741007 грн.;
2. пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, статті 135 Податкового кодексу України, пункту 5 Положення ( стандарту) бухгалтерського обліку №15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року №290 «Про затвердження Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку» та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999 року за №860/4153 (із змінами та доповненнями), пункту 5 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку №11 «Зобов`язання», який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31 січня 2000 року №20 «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку» та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2000 року за №85/4306, в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за півріччя 2019 року в сумі 22101591 грн.;
4. пункту 46.1 статті 46, пункту 51.1 статті 51, підпункту "б" пункту 176.2 статті 176 ПКУ та пунктів 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 пункту 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 13 січня 2015 року № 4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1-ДФ)».
Податковим агентом допущено помилки при відображенні реєстраційних номерів облікової картки платників податків в розрахунках Ф. № 1 ДФ за І - III квартал 2016 року, II - IV квартал 2017 року, II - III квартал 2018 року та II квартал 2019 року.
Податковому агенту потрібно подати уточнюючі податкові розрахунки Ф. № 1-ДФ з врахуванням вищевказаних порушень за відповідні періоди;
6. пункту 1.6-1 підрозділу ХХ «Інші перехідні положення», пункту 162.1 статті 162, підпункту 164.1.1 пункту 164.1, пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України, в результаті донарахування військового збору за ставкою 1,5% на загальну суму 745,70 грн.;
- у звіті за лютий 2015 року не було проведено доплату до мінімального страхового внеску по 16 працівникам, в результаті чого недоутримано ЄСВ за ставкою 38,24% в сумі 2125,46 грн.;
- у звіті за березень 2015 року не було проведено доплату до мінімального страхового внеску по 9 працівникам, в результаті чого недоутримано ЄСВ за ставкою 38,24% в сумі 771,28 грн.;
- у звіті за квітень 2015 року не було проведено доплату до мінімального страхового внеску по 9 працівникам, в результаті чого недоутримано ЄСВ за ставкою 38,24% в сумі 835,25 грн.;
- у звіті за березень 2017 року не було донараховано суму єдиного внеску до заробітної плати, що була меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць по працівникам: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на загальну суму 5063,27 грн. В результаті чого недоутримано ЄСВ за ставкою 22% в сумі 1113,92 грн. Проте, платником самостійно виявлено і виправлено помилку до початку перевірки в звіті (Таблиця 1 Додаток 4) шляхом донарахування цієї суми в серпні 2017 року;
- у звіті за квітень 2017 року не було донараховано суму єдиного внеску до заробітної плати, що була меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць по працівникам: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 на загальну суму 6660,82 грн. В результаті чого недоутримано ЄСВ за ставкою 22% в сумі 1465,38 грн. Проте платником самостійно виявлено і виправлено помилку до початку перевірки в звіті (Таблиця 1 Додаток 4) шляхом донарахування цієї суми в серпні 2017 року;
- у звіті за травень 2017 року не було донараховано суму єдиного внеску до заробітної плати, що була меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць по працівникам: ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 на загальну суму 8801,36 грн. В результаті чого недоутримано ЄСВ за ставкою 22% в сумі 1936,30 грн. Проте платником самостійно виявлено і виправлено помилку до початку перевірки в звіті (Таблиця 1 Додаток 4) шляхом донарахування цієї суми в серпні 2017 року;
- у звіті за червень 2017 року не було донараховано суму єдиного внеску до заробітної плати, що була меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць по працівникам: ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 на загальну суму 7140,32 грн. В результаті чого недоутримано ЄСВ за ставкою 22% в сумі 1570,87 грн. Проте платником самостійно виявлено і виправлено помижу до початку перевірки в звітах (Таблиця 1 Додаток 4) шляхом донарахування цієї суми в серпні 2017 року;
- у звіті за липень 2017 року не було донараховано суму єдиного внеску до заробітної плати, що була меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць по працівникам: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 на загальну суму 2669,64 грн. В результаті чого недоутримано ЄСВ за ставкою 22% в сумі 587,35 грн. Проте платником самостійно виявлено і виправлено помилку до початку перевірки в звіті (Таблиця 1 Додаток 4) шляхом донарахування цієї суми в серпні 2017 року;
- у звіті за жовтень 2015 року по працівнику ОСОБА_13 не відображено нарахування єдиного внеску за ставкою 22% в сумі 22,19 грн. Проте платником самостійно виявлено і виправлено помилку до початку перевірки в звіті за листопад 2015 року (Таблиця 1 Додаток 4) шляхом донарахування цієї суми;
- у звітах за червень і липень 2017 року по працівникам ОСОБА_14 , ОСОБА_15 не відображено нарахування єдиного внеску за ставкою 22% в сумі 938,68 грн. Проте платником самостійно виявлено і виправлено помилку до початку перевірки в звіті за жовтень 2017 року (Таблиця 1 Додаток 4) шляхом донарахування цієї суми;
- у звіті за вересень 2017 року по 27 працівникам не відображено нарахування єдиного внеску за ставкою 22% в сумі 727,20 грн., а також по працівникам з інвалідністю ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 не відображено нарахування єдиного внеску за ставкою 8,41% в сумі 101,00 грн. Проте платником самостійно виявлено і виправлено помилку до початку перевірки в звіті за жовтень 2017 року (Таблиця 1 Додаток 4) шляхом донарахування цієї суми;
- у звітах з червня по серпень 2018 року по працівникам ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 не відображено нарахування єдиного внеску за ставкою 22% в сумі 525,23 грн., а також по працівникам з інвалідністю ОСОБА_27 , ОСОБА_28 не відображено нарахування єдиного внеску за ставкою 8,41% в сумі 40,63 грн. Проте платником самостійно виявлено і виправлено помилку до початку перевірки в звіті за вересень 2018 року (Таблиця 1 Додаток 4) шляхом донарахування цієї суми;
- у вересні 2018 року по працівнику ОСОБА_29 не відображено нарахування єдиного внеску за ставкою 22% в сумі 226,44 грн. Проте платником самостійно виявлено і виправлено помижу до початку перевірки в звіті за жовтень 2018 року (Таблиця 1 Додаток 4) шляхом донарахування цієї суми;
- у звіті за жовтень 2015 року по працівнику ОСОБА_13 не було відображено утримання єдиного внеску із сум заробітної плати в розмірі 3,6% в сумі 2,09 грн. Проте платником самостійно виявлено і виправлено помижу до початку перевірки в звіті (Таблиця 1 Додаток 4) шляхом донарахування цієї суми в листопаді 2015 року;
- у звітах з квітня по жовтень 2017 року по працівнику ОСОБА_30 не включено нарахування єдиного внеску із сум винагород за виконані роботи (надані послуги) за цивільно - правовими договорами на загальну суму 5382,19 грн. Проте платником самостійно виявлено і виправлено помижу до початку перевірки в звіті (Таблиця 1 Додаток 4) шляхом донарахування цієї суми в січні 2019 року.
На підставі зазначеного акту перевірки Головним управлінням ДПС у Житомирській області 21 грудня 2019 року прийняті податкові повідомлення-рішення:
Не погоджуючись із цими повідомленнями-рішеннями, вимогою та рішенням, позивач оскаржував їх в адміністративному порядку, за наслідками якого вони залишилися чинними.
Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, рішенням і вимогами, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд дійшов наступного висновку.
Щодо збільшення суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість на 1388098, 00 грн.
Суд при цьому зазначає, що відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПКУ, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до абзацу "а" підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПКУ, безнадійна заборгованість - заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.
У відповідності до частини першої статті 256 Цивільного кодексу України, під терміном «позовна давність» розуміється строк, у межах якого особа може звернутися до суду. Загальний строк позовної давності - три роки, згідно зі статтею 257 Цивільного кодексу України.
Згідно зі статтею 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
За зобов`язаннями, строк яких не визначений, або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності, починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.
Встановлено, що згідно з Договором від 26 жовтня 2011 року №07/10-2011 ПП фірма «ТОРРЕОН» (Постачальник) та ПАТ «Україна» (Покупець), Постачальник зобов`язується передати у повну власність сировину (Товар), а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його, згідно отриманих видаткових накладних. Оплата за цим договором проводиться в національній валюті України за безготівковим розрахунком, шляхом перерахування коштів, згідно видаткових накладних протягом 100 календарних днів з моменту отримання товару (а.с. 102 том 2).
У подальшому, на підставі Договору відступлення права вимоги від 14 грудня 2012 року первісний кредитор ПП фірма «TOPPEOH», Новий кредитор ТОВ «ЛАКШЕРІ БІЗНЕС МЕНЕДЖМЕНТ» та Боржник ПАТ «Україна» уклали даний Договір про наступне: Первісний кредитор уступає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредиторові і стає кредитором за договором від 26 жовтня 2011 року №07/10- 2011, укладеним між Первісним кредитором та Боржником. За цим Договором Новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника сплати грошової суми за Основним договором у розмірі, визначеному у пункті 2.1 даного Договору. Заборгованість Боржника перед Первісним кредитором, відповідно до акту звірки, складає 3260225,26 грн., в т.ч. ПДВ. Первісний кредитор відповідає перед Новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання Боржником своїх зобов`язань (а.с. 104 том 2).
Відповідно до Договору відступлення права вимоги від 02 вересня 2013 року, Первісний кредитор ТОВ «ЛАКШЕРІ БІЗНЕС МЕНЕДЖМЕНТ», Новий кредитор ТОВ «АПОЛЛО ЛТД» та Боржник ПАТ «Україна», уклали даний Договір про наступне: Первісний кредитор уступає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредиторові і стає кредитором за договором від 26 жовтня 2011 року №07/10- 2011, укладеним між Первісним кредитором та Боржником. За цим Договором Новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника сплати грошової суми за Основним договором у розмірі, визначеному у пункті 2.1. даного Договору. Заборгованість Боржника перед Первісним кредитором, відповідно до акту звірки складає 1671241,26 грн., в т.ч. ПДВ. Первісний кредитор відповідає перед Новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання Боржником своїх зобов`язань. Первісний кредитор зобов`язаний передати Новому кредитору документи, що підтверджують права вимоги виконання зобов`язання Боржником Новому кредитору, протягом трьох банківських днів з дня підписання даного Договору. Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за даним Договором.
Протоколом від 20 грудня 2017 №12 року засіданням наглядової ради ПРАТ «Екотекстиль» прийнято рішення щодо списання безнадійної кредиторської заборгованості по контрагенту ТОВ "АПОЛЛО ЛТД" в сумі 300000 грн. на підставі доповідної записки головного бухгалтера.
Відповідно до доповідної від 25 червня 2017 року голові наглядової ради ПАТ "Україна" Самохвалову С.І., яка складена головним бухгалтером підприємства, повідомлено про те, що на рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками» обліковується безнадійна кредиторська заборгованість в сумі 300000,00 грн. по контрагенту ТОВ «АПОЛЛО», що виникла по договору відступлення права вимоги від 02 вересня 2013 року, за основним договором господарська операція по вказаному Договору здійснена 13 червня 2014 року. Оскільки 14 червня 2017 року минуло 3 роки і тому, відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, кредитор не зможе звернутися до суду з вимогою про погашення заборгованості та погашення такої заборгованості вже не є обов`язком боржника.
Суд погоджується з такими твердженнями перевіряючих, оскільки положення підпункту 14.1.13 пункту 14.1 статті 14 ПКУ передбачають, що безоплатно надані товари, роботи, послуги - це товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості; товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.
Якщо платник податку при придбанні товарів/послуг на підставі отриманої податкової накладної сформував податковий кредит, але такі товари/послуги не були оплачені протягом терміну позовної давності, то в податковому періоді, в якому відбувається списання кредиторської заборгованості, платнику податку необхідно відкоригувати суму податкового кредиту. При цьому коригування податкового кредиту у вказаному випадку здійснюється на підставі бухгалтерської довідки.
У випадку, коли платник ПДВ при придбанні товарів/послуг на підставі отриманої податкової накладної, складеної до 01 липня 2015 року, сформував податковий кредит, але такі товари/послуги не оплачені протягом 1095 днів, то у податковому періоді, в якому відбувається списання кредиторської заборгованості, платнику податку необхідно відкоригувати суму податкового кредиту, сформованого при отримані неоплачених товарів/послуг. Зменшення податкового кредиту у вказаному випадку здійснюється на підставі бухгалтерської довідки.
Відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПКУ, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені ПКУ для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту).
Щодо грошового зобов`язання по податку на додану вартість у сумі 1327816,70 грн.
Так, у пункті 3.1.1.1 Акту перевірки зазначено, що в ході перевірки встановлено, що у вересні 2018 року ПРАТ «Екотекстиль» відображено в даних бухгалтерського обліку придбання олії соняшникової нерафінованої в кількості 346,23 т, яка фактично не могла бути поставлена зазначеним в документах постачальником, а саме ТОВ «Чугуївський маслозавод», загальна сума задекларованих поставок ТМЦ за цей період становить 7966900,20 грн., в тому числі ПДВ 1327816,70 грн., не підтверджено факт постачання в сумі 6639083,50 грн. (без ПДВ).
Проведеним дослідженням ланцюгів постачання відповідно до ІС «Податковий блок», встановлено обставини, які свідчать про відсутність у ТОВ «Чугуївський маслозавод» задекларованих власних та залучених ресурсів по ланцюгу постачальників, для постачання олії соняшникової нерафінованої та про формування для ПРАТ «Екотекстиль» податкового кредиту з податку на додану вартість згідно податкових накладних, виписаних на поставку зазначеної продукції, але без реального здійснення господарських операцій. Зазначений контрагент-постачальник не є виробником даного виду товарів, перевіркою документально не підтверджено його придбання у зазначеного постачальника. Отже, фактично вказана олія соняшникова нерафінована не могла бути поставлена ТОВ «Чугуївський маслозавод», даний факт свідчить про відсутність господарської операції купівлі-продажу між ПРАТ «Екотекстиль» та його контрагентом, а відносини носять лише документальний характер.
Таким чином, контролюючий орган не визнав задекларований податковий кредит за вересень 2018 року на загальну суму 1327816,70 грн.
Суд при цьому зазначає, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються положеннями Податкового кодексу України (надалі - ПКУ).
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПКУ, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 ПКУ, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
В силу положень пункту 198.2 статті 198 ПКУ, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Пунктом 198.3 статті 198 ПКУ визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку із, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПКУ, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Пунктом 201.8 статті 201 ПКУ визначено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПКУ, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).
Водночас, вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПКУ.
Так, за змістом положення пункту 44.1 цієї статті, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що витрати для визначення податку на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.
При цьому, наявність або відсутність окремих документів, або окремі недоліки допущені при їх складанні не є підставою для висновків про нереальність господарської операції, якщо з інших документів видно, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.
Отже, предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для визначення розміру податку на додану вартість; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах.
При дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року №996-ХIV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (надалі - Закон №996-ХIV).
Відповідно до статті 1 цього Закону №996-ХIV, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.
Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Встановлено, що 14 вересня 2018 року між ТОВ "Чугуївський маслозавод" (Постачальник) та ПРАТ "Екотекстиль" (Покупець) укладено договір поставки № П-04-1089 (а.с. 7-9 том 2). Відповідно до пункту 1.1 вказаного Договору, Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, доставити (передати у власність) Покупцеві олію соняшникову нерафіновану (далі - Товар). Товар поставляється окремими партіями, які визначаються в Додатках до цього Договору. Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти і оплатити кожну Партію товару.
14 вересня 2018 року між сторонами укладено Додаток №1 до Договору поставки (а.с. 3 том 2) про те, що Постачальник продає, а Покупець купує наступний Товар: олію соняшникову нерафіновану. Загальна кількість товару 170 тоннн 050 кг. Загальна вартість 3967800, 00 грн., у т.ч. 661300,00 грн. ПДВ. Місце поставки: ЕХW-Україна, Миколаївська область, смт. Братське, вул. Промислова, 4 згідно Інкотермс в редакції 2010 року.
17 вересня 2018 року складено Акт прийому-передачі товару №1 до Додатку №1 від 14 вересня 2018 року до Договору поставки №П-04-1089 від 14 вересня 2018 року про те, що Постачальник передав, а Покупець прийняв у власність олію соняшникову вартістю 3642207,00 грн., у т.ч. ПДВ 607034,50 грн. (а.с. 4 том 2).
Також 14 вересня 2018 року між сторонами було укладено Додаток №2 до Договору поставки (а.с. 249 том 1) про те, що Постачальник продає, а Покупець купує наступний Товар: олію соняшникову нерафіновану. Загальна кількість товару 200 тонн 180 кг. Загальна вартість 4548000, 00 грн., у т.ч. 758000,00 грн. ПДВ. Місце поставки: ЕХW-Україна, Миколаївська область, смт. Березанка, вул. Новосельська, 68, згідно Інкотермс в редакції 2010 року.
22 вересня 2018 року складено Акт прийому-передачі товару №1 до Додатку №2 від 14 вересня 2018 року до Договору поставки №П-04-1089 від 14 вересня 2018 року про те, що Постачальник передав, а Покупець прийняв у власність олію соняшникову вартістю 4324693,20 грн., у т.ч. ПДВ 720782,20 грн. (а.с. 250 том 1).
Виконання умов укладеного з ТОВ "Чугуївський маслозавод" договору поставки підтверджується видатковими і податковими накладними, платіжними дорученнями в прибутковими ордерами (а.с. 1-2, 5-6, 90-101 том 2).
ПРАТ «Екотекстиль» з метою реалізації придбаного у ТОВ "Чугуївський маслозавод» товару уклало Договір комісії № К-04-1089 від 14 вересня 2018 року з ТОВ «Сінтеза Україна» (а.с. 245-247 том 1).
Відповідно до пункту 1.1. Договору комісії, Комісіонер зобов`язується за дорученням Комітента здійснювати від свого імені та за рахунок Комітента за обумовлену цим Договором винагороду такі дії:
- реалізацію нерезидентам України продукції, що належить Комітенту (далі - Товар). Асортимент, кількість, ціна та інші характеристики зазначеного Товару изначаються в Додатках до цього Договору (в подальшому - Додатки), які є його невід`ємною частиною;
- укладає експортні зовнішньоекономічні договори купівлі-продажу Товару (далі - Контракти) з нерезидентами України (далі - Покупці). Істотні умови Контрактів, а саме: асортимент, кількість, якість і мінімальна ціна продажу Товару, умови (базиси) поставки, а також інші умови та вказівки Комітента обумовлюються Сторонами в Додатках до цього Договору, які є його невід`ємною частиною;
- збереження та транспортування Товару відповідно до базису поставки за Контрактом;
- укладає необхідні договори митного оформлення Товару при відправленні та виконує всі необхідні митні платежі.
На виконання умов Договору комісії від 14 вересня 2018 року №К-04-1089 складено Додаток №1 від 14 вересня 2018 року і акт приймання-передачі товару №1 від 17 вересня 2018 року до Додатку №1, згідно з яким Комітент передав, а Комісіонер прийняв олію соняшникову нерафіновану в кількості 156,050 т, місце передачі - Миколаївська область, смт. Братське, вул. Промислова, 4; Додаток №2 від 14 вересня 2018 року і акт приймання-передачі товару №1 від 22 вересня 2018 року до Додатку №2, згідно з яким Комітент передав, а Комісіонер прийняв олію соняшникову нерафіновану в кількості 190,180 т, місце передачі - Миколаївська область, смт. Березанське, вул. Новосельська, 68 (а.с. 237-240 том 1).
В подальшому Товар був реалізований (експортований) Комісіонером нерезидентам, що підтверджується звітами Комісіонера про виконання робіт:
- Звіт комісіонера №1 про виконання робіт від 23 жовтня 2018 року до Договору комісії №К-04-1089 від 14 вересня 2018 року про експорт олії нерафінованої з насіння соняшника в кількості 35,113 т на загальну суму 691374,97 грн., Додаток №1 від 23 жовтня 2018 року до звіту комісіонера, товар експортовано згідно вантажно-митної декларації (надалі - ВМД) UA500100/2018/008167 від 23 жовтня 2018 року нерезиденту «Sunoil TRADE Ltd», контракт SFO0310-YP1 від 03 жовтня 2018 року (а.с. 190-198 том 1);
- Звіт комісіонера №2 про виконання робіт від 18 жовтня 2018 року до Договору комісії №К-04-1089 від 14 вересня 2018 року про експорт олії нерафінованої з насіння соняшника в кількості 134,354 т на загальну суму 2645430,26 грн., Додаток №1 від 18 жовтня 2018 року до звіту комісіонера, товар експортовано згідно вантажно-митної декларації (надалі - ВМД) UA500170/2018/021736 від 18 жовтня 2018 року нерезиденту «Sunoil TRADE Ltd», контракт SFO2109-YP3 від 22 вересня 2018 року (а.с. 209-217 том 1);
- Звіт комісіонера №3 про виконання робіт від 29 листопада 2018 року до Договору комісії №К-04-1089 від 14 вересня 2018 року про експорт олії нерафінованої з насіння соняшника в кількості 20,609 т на загальну суму 407542,98 грн., Додаток №1 від 29 листопада 2018 року до звіту комісіонера, товар експортовано згідно вантажно-митної декларації (надалі - ВМД) UA500170/2018/026253 від 29 листопада 2018 року нерезиденту Sunoil TRADE Ltd, контракт SFO2109-YP3 від 22 вересня 2018 року (а.с. 179-187 том 1);
- Звіт комісіонера №4 про виконання робіт від 05 грудня 2018 року до Договору комісії №К-04-1089 від 14 вересня 2018 року про експорт олії нерафінованої з насіння соняшника в кількості 156,050 т на загальну суму 3129725,04 грн., Додаток №1 від 05 грудня 2018 року до звіту комісіонера, товар експортовано згідно вантажно-митної декларації (надалі- ВМД) UA504010/2018/003094 від 05 грудня 2018 року нерезиденту «Sunoil TRADE Ltd», контракт SFOUSS-3 від 14 вересня 2018 року (а.с. 202-207 том 1).
Оплата Товару по Договору комісії №К-04-1089 від 14 вересня 2018 року підтверджується виписками/особовий рахунок за 29 жовтня 2018 року і 22 грудня 2018 року на загальну суму 6874073,25 грн. (а.с. 87-89 том 2). Транспортування товару здійснювалося на замовлення ТОВ "«Сінтеза Україна»", про що свідчать товарно-транспортні накладні (а.с. 219, 221, 223, 225, 227, 229, 231, 233, 235 том 1).
Надані позивачем документи є первинними документами в розумінні вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та у своїй сукупності повністю підтверджують факт здійснення спірних господарських операцій і не дають підстав для сумніву суду у їх реальності та безтоварності. Характер спірних операцій відповідає звичайній господарській діяльності позивача та вказує на наявність економічної вигоди при проведенні придбання олії соняшникової у ТОВ "Чугуївський маслозавод" з подальшою її реалізацією.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що контролюючий орган в Акті перевірки не ставив під сумнів достовірність даних, які містять вказані первинні бухгалтерські документи, а також не зазначав про невідповідність первинних бухгалтерських документів вимогам чинного податкового законодавства.
Суд зазначає, що чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагента, фактичного знаходження його за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останнього. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентом своїх зобов`язань, адже, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме: платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.
За умови невстановлення компетентним органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання позивачем незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.
Підприємство, яке є сумлінним платником податків і виконало усі вимоги, з якими закон пов`язує право на зменшення об`єкта оподаткування податком на додану вартість на суму податкового кредиту, не повинно нести відповідальність за своїх контрагентів.
Враховуючи викладене і досліджені первинні документи, суд вважає підтвердженим належним чином факт здійснення господарських операцій з ТОВ "Чугуївський маслозавод" по придбанню олії соняшникової з ПДВ у розмірі 1327817,00 грн.
Згідно даних «Системи співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів» встановлено розбіжність між задекларованими показниками ПРАТ «Екотекстиль» та ТОВ "КТА", а саме: заниження податкових зобов`язань за червень 2017 року на суму ПДВ 2640 грн.
Суд зазначає, що відповідно до абзаців 2-5 пункту 201.10 статті 201 ПКУ, податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Згідно з наступними абзацами пункту 201.10 статті 201 ПКУ, датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
У пункту 201.10 статті 201 ПКУ також встановлено строки реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН.
Відповідно до абзаців 14-16 пункту 201.10 статті 201 ПКУ, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Встановлено, що позивачем були складені наступні податкові накладні:
- 17 січня 2017 року № 409 на суму ПДВ 3708,21 грн., яка зареєстрована 22 лютого 2017 року (із запізненням на 19 днів),
- 18 січня 2017 року № 410 на суму ПДВ 2997,55 грн., яка зареєстрована 22 лютого 2017 року (із запізненням на 18 днів),
- 19 січня 2017 року №411 на суму ПДВ 935,14 грн., яка зареєстрована 22 лютого 2017 року (із запізненням на 17 днів),
- 23 червня 2017 року № 4577 на суму ПДВ 2640,00 грн., яка зареєстрована 07 серпня 2017 року (із запізненням на 30 днів), на попередню оплату щодо придбання ленти 972 у TOB "КТА".
Квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної підтверджують реєстрацію вказаних накладних із затримкою, що є порушенням наведених правових норм податкового законодавства.
Стосовно завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 22101591 грн., у тому числі: за 4 квартал 2016 року - 15462507,00 грн., за 3 квартал 2018 року - 6639084,00 грн.
Щодо завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 15462507,00 грн.
В акті перевірки (а.с. 73-80 том 1) зазначено, що станом на 01 січня 2016 року по бух. рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» у ПРАТ «Екотекстиль» рахувалась кредиторська заборгованість в загальній сумі 15462506,50 грн. по контрагенту ТОВ «Фірма «Діно», яка виникла згідно з договором відступлення права вимоги від 22 грудня 2014 року №14/22-12 Н, укладеного між ТОВ «Торгова компанія «Агро-Інкам СВО» (первісний кредитор), ТОВ «Фірма «Діно» (новий кредитор) і ПАТ «Україна» (ПРАТ «Екотекстиль») (боржник).
Постачальником задокументованих поставок ТМЦ (одягу) був контрагент ТОВ «Торгова компанія «Агро-Інкам СВО».
На дату укладання договору про відступлення права вимоги (22 грудня 2014 року) та на дату реєстрації акту перевірки ТОВ «Агро-Інкам СВО» є фігурантом кримінальних проваджень згідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень. В ході досудового розслідування встановлено, що особа_4 в травні 2012 року використовуючи реквізити особи_5, перереєстрував на його ім`я ТОВ "Торгова компанія "Агро-Інкам СВО" з метою прикриття незаконної діяльності.
При проведеному аналізі ТОВ «Фірма «Діно» згідно баз даних ДПС України та наявної оперативної інформації встановлено, що останню податкову звітність подано до податкового органу за грудень 2014 року, а отже встановити/спростувати взяття будь-яких зобов`язань ТОВ «Фірма «Діно» в грудні 2014 року та в подальшому не є можливим, що ставить під сумнів сам факт здійснення "документально відображеної" господарської операції з відступлення права вимоги грошового зобов`язання та подальшого погашення вказаного боргу.
У перевіреному періоді було відображено «документальне» погашення боргу перед ТОВ «Фірма «Діно» в сумі 15462506,5 грн., а саме:
- в січні 2016 року на суму 2843960,51 грн. шляхом укладання угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 28 січня 2016 року відповідно до договору про переведення боргу від 26 січня 2016 року документально укладеного з контрагентом «Технополіс»;
- в жовтні 2016 року на суму 12618545, 99 грн. шляхом виписки векселів, що були документально передані ПРАТ «Екотекстиль» 27 жовтня 2016 року до ТОВ «Фірма «Діно» і в подальшому були пред`явленні ПРАТ «Екотекстиль» до оплати контрагентами, які мають ознаки фіктивності, а саме ТОВ «Крогер» та до ВКП "Формат".
Вищезазначені обставини ставлять під сумнів сам факт укладення договору про відступлення права вимоги грошового зобов`язання від 22 грудня 2014 року №14/22-12 Н від ТОВ "АГРО-ІНКАМ СВО" до контрагента ТОВ «ФІРМА «Діно» та його погашення за рахунок проведення операцій з контрагентами, що мають ознаки фіктивності, так як на дату його «погашення» вже була відома інформація про здійснення зазначеними контрагентами сумнівних господарських операцій.
Суд при цьому зазначає, що відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПКУ, об`єктом оподаткування є:
прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).
Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 цього Кодексу, фінансовий результат до оподаткування за податковий (звітний) період обчислюють шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування за минулий звітний рік на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя такого року та збільшення на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя поточного звітного року, що визначені відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
Відповідно до пункту 135.1 статті 135 ПКУ, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
У подальшому, 22 грудня 2014 року було укладено Договір відступлення права вимоги № 14/22- 12Н, відповідно до пункту 1 якого Первісний кредитор уступає (ТОВ «Торгова компанія «Агро- Інкам СВО»), а Новий кредитор (ТОВ «Фірма «Діно») приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредитору і стає кредитором за договорами:
- договір поставки №0309-1 від 03 вересня 2012 року по виконанню грошового зобов`язання в сумі 3958758,00 грн. з урахуванням ПДВ;
- договір поставки №1009-1 від 10 вересня 2012 року по виконанню грошового зобов`язання в сумі 5113748,02 грн. з урахуванням ПДВ;
- договір поставки №2309-1 від 23 вересня 2013 року по виконанню грошового зобов`язання в сумі 6390000,00 грн. з урахуванням ПДВ. Всього на суму 15462506,50 грн.
20 лютого 2015 року між ТОВ «Фірма «Діно» (Зберігач) і ПРАТ «Екотекстиль» (Поклажодавець) укладено договір зберігання, відповідно до якого Поклажодавець зобов`язувався за плату зберігати одяг за адресою: м. Житомир, вул. Баранова, 50.
З метою погашення боргу перед ТОВ «Фірма «Діно» 26 січня 2016 року між ПРАТ «Екотекстиль» (Кредитор), ТОВ «Технополіс» (Первісний боржник) і ТОВ «Фірма «Діно» (Новий боржник) укладено Договір про переведення боргу. Відповідно до пунктів 1, 2 Договору, Первісний боржник переводить до Нового боржника борг (грошове зобов`язання) у розмірі 2843960,51 грн. з ПДВ, що виник на підставі Договору поставки №29/12 від 29 грудня 2014 року (укладений між ПРАТ «Екотекстиль» і ТОВ «Технополіс»).
28 січня 2016 року укладено Угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно якої зменшились однорідні зустрічні зобов`язання між ПРАТ «Екотекстиль» і ТОВ «Фірма «Діно» на суму 2843960,51 грн. В результаті кредиторська заборгованість ПРАТ «Екотекстиль» перед ТОВ «Фірма «Діно» зменшилася з 15462506,50 грн. до 12618545,99 грн.
Для погашення боргу перед ТОВ «Фірма «Діно», який виник за договором відступлення права вимоги від 22 грудня 2014 року №14/22-12 Н ПРАТ «Екотекстиль» передало в оплату за товар, а ТОВ «Фірма «Діно» прийняло прості векселі в кількості 6 штук, які погасили заборгованість на суму 12618545,99 грн.
23 грудня 2016 року укладено Договір про переведення боргу, відповідно до якого ТОВ «Матісс» (Первісний боржник), ВКП «Формат «Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» (Новий боржник) і ПРАТ « Екотекстиль» (Кредитор) переводить борг з Первісного боржника на Нового боржника по договору поставки №24/11 від 24 листопада 2016 року в розмірі 4618895,52 грн. з урахуванням ПДВ на Нового боржника.
26 та 27 грудня 2016 року ВКП «Формат «Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» як Векселеутримувач в оплату за товар пред`явило та передало, а ПРАТ «Екотекстиль» як Векселедавець прийняло власні прості векселі (АА2686202, АА0946681) на загальну суму 4618545,99 грн.
28 та 29 грудня 2016 року ТОВ «КРОГЕР» як Векселеутримувач в оплату за товар пред`явило та передало, а ПРАТ «Екотекстиль» як Векселедавець, прийняло власні прості векселі (АА0946682, АА0946683, АА 2686201, АА0946680) на загальну суму 8000000,00 грн.
Таким чином, станом на 30 грудня 2016 року, борг ТОВ «Крогер» перед ПРАТ «Екртекстиль» зменшився до 1843552,00 грн. 31 грудня 2018 року управлінським персоналом ПРАТ «Екотекстиль» було прийнято рішення про списання даної заборгованості після направлення декількох вимог в порядку досудового врегулювання спору, як безнадійного боргу, у зв`язку із сумнівом про її повернення боржником відповідно до П(С)БО 10.
Дослідивши зазначені документи, суд дійшов висновку, що вони підтверджуєють реальність здійснення господарських операцій з вищевказаними контрагентами та відповідають вимогам, передбаченим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Ці документи, які відображено в бухгалтерському обліку, не є дефектними та містять достовірні відомості.
Також, відповідачем як суб`єктом владних повноважень суду не надано доказів недійсності Договору відступлення права вимоги від 22 грудня 2014 року чи визнання його таким у судовому порядку.
Відповідно до підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПКУ, безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак а) заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.
Відповідно до статей 256, 257, частини п`ятої статей 261, 264 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебігу позовна давність починається зі спливом строку виконання; перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново; час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Укладення 22 грудня 2014 року трьохстороннього Договору відступлення права вимоги №14/22-12 Н, яким підтверджується сума заборгованості по поставленим ТМЦ в розмірі 15462506,50 грн. свідчить про переривання строку позовної давності та початок його перебігу відповідно до частини третьої статті 264 Цивільного кодексу України заново з урахуванням цього Договору. Тобто, перебіг трирічного строку позовної давності починається 22 грудня 2014 року і спливає 22 грудня 2017 року.
Відтак, суд вважає, що податковим органом здійснені передчасні висновки про визнання заборгованості Товариства перед ТОВ «Торгова компанія «Агро-Інкам СВО» безнадійною заборгованістю, наслідком чого став помилковий висновок про заниження ПРАТ «Екотекстиль» доходів за 4 квартал 2016 в сумі 15462507, 00 грн. та відповідно збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток та зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток.
Також суд критично ставиться до тверджень відповідача про здійснення ТОВ "Фірма "Діно" сумнівних господарських операцій, оскільки здійснення господарської діяльності контрагентом не може мати наслідків для позивача, так як законодавством не передбачений обов`язок суб`єкта підприємницької діяльності бути обізнаним із особливостями господарювання контрагента. Чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його контрагентами правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови невстановлення компетентним органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання позивачем незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.
Щодо завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 6639084,00 грн.
Завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 6639084,00 грн., на думку контролюючого органу (а.с. 72 том 1), відбулося внаслідок придбання олії соняшникової нерафінованої в кількості 346,23 т, яка фактично не могла бути поставлена зазначеним в документах постачальником - ТОВ «Чугуївський маслозавод», загальна сума задокументованих поставок ТМЦ за перевірений період становить 7966900,20 грн., в тому числі ПДВ 1327816,70 грн., не підтверджено факт постачання в сумі 6639083,50 грн. (без ПДВ).
Проведеним дослідженням ланцюгів постачання відповідно до ІС «Податковий блок», «ЄРПН» встановлено обставини, які свідчать про відсутність у ТОВ «Чугуївський маслозавод» задекларованих власних та залучених ресурсів по ланцюгу постачальників, для постачання олії соняшникової нерафінованої та про формування для ПРАТ «Екотекстиль» податкового кредиту з податку на додану вартість згідно податкових накладних, виписаних на поставку зазначеної продукції, але без реального здійснення господарських операцій. Зазначений контрагент-постачальник не є виробником даного виду товарів, перевіркою документально не підтверджено його придбання у зазначеного постачальника.
Отже, фактично вказана олія соняшникова нерафінована не могла бути поставлена ТОВ «Чугуївський маслозавод», даний факт свідчить про відсутність господарської операції купівлі-продажу товару між ПРАТ «Екотекстиль» та вищенаведеним контрагентом, а відносини носять лише документальний характер.
Таким чином, даний факт засвідчує безоплатне отримання ПРАТ «Екотекстиль» олії соняшникової нерафінованої від невідомих контрагентів, з невідомих джерел, а не від тих, які зазначені в супровідних документах, і, як наслідок, у підприємства відповідно до законодавчих вимог виникають доходи по безоплатно отриманим ТМЦ.
Суд при цьому зазначає, що у пункті 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПКУ визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Відповідно до пункту 135.1 статті 135 ПКУ, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
За змістом пункту 44.1 статті 44 ПКУ, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Аналіз наведених вище положень податкового законодавства свідчить про те, що господарські операції для визначення витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
До первинних документів бухгалтерського обліку, що підтверджують показники, відображені платником податків у податковій звітності, належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, які за змістом відповідають вимогам закону та які відображають реальні господарські операції.
Водночас нереальність господарських операцій з придбання платником податку товарів/послуг має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, обумовлених лише посиланням на недостатність у контрагента покупця відповідних ресурсів.
Судом встановлено, що у межах спірних правовідносин на податкові зобов`язання підприємства, зокрема, вплинули його господарські операції з контрагентом ТОВ «Чугуївський маслозавод», які на думку контролюючого органу не мали реального характеру.
Як видно з матеріалів справи, 14 вересня 2018 року між ТОВ "Чугуївський маслозавод" (Постачальник) та ПРАТ "Екотекстиль" (Покупець) укладено договір поставки № П-04-1089 (а.с. 7-9 том 2), згідно з яким Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, доставити (передати у власність) Покупцеві олію соняшникову нерафіновану (далі - Товар). Товар поставляється окремими партіями, які визначаються в Додатках до цього Договору. Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти і оплатити кожну Партію товару.
14 вересня 2018 року між сторонами укладено Додаток №1 до Договору поставки (а.с. 3 том 2) про те, що Постачальник продає, а Покупець купує наступний Товар: олію соняшникову нерафіновану. Загальна кількість товару 170 тоннн 050 кг. Загальна вартість 3967800, 00 грн., у т.ч. 661300,00 грн. ПДВ. Місце поставки: ЕХW-Україна, Миколаївська область, смт. Братське, вул. Промислова, 4 згідно Інкотермс в редакції 2010 року.
17 вересня 2018 року складено Акт прийому-передачі товару №1 до Додатку №1 від 14 вересня 2018 року до Договору поставки №П-04-1089 від 14 вересня 2018 року про те, що Постачальник передав, а Покупець прийняв у власність олію соняшникову вартістю 3642207,00 грн., у т.ч. ПДВ 607034,50 грн. (а.с. 4 том 2).
Також 14 вересня 2018 року між сторонами було укладено Додаток №2 до Договору поставки (а.с. 249 том 1) про те, що Постачальник продає, а Покупець купує наступний Товар: олію соняшникову нерафіновану. Загальна кількість товару 200 тоннн 180 кг. Загальна вартість 4548000, 00 грн., у т.ч. 758000,00 грн. ПДВ. Місце поставки: ЕХW-Україна, Миколаївська область, смт. Березанка, вул. Новосельська, 68, згідно Інкотермс в редакції 2010 року.
22 вересня 2018 року складено Акт прийому-передачі товару №1 до Додатку №2 від 14 вересня 2018 року до Договору поставки №П-04-1089 від 14 вересня 2018 року про те, що Постачальник передав, а Покупець прийняв у власність олію соняшникову вартістю 4324693,20 грн., у т.ч. ПДВ 720782,20 грн. (а.с. 250 том 1).
Виконання умов укладеного з ТОВ "Чугуївський маслозавод" догвору поставки підтверджується видатковими і податковими накладними, платіжними дорученнями і прибутковими ордерами (а.с. 1-2, 5-6, 90-101 том 2).
ПРАТ «Екотекстиль» з метою реалізації придбаного у ТОВ "Чугуївський маслозавод» товару уклало Договір комісії № К-04-1089 від 14 вересня 2018 року з ТОВ «Сінтеза Україна» (а.с. 245-247 том 1).
На виконання умов вказаного Договору комісії від 14 вересня 2018 року № К-04-1089 складено Додаток №1 від 14 вересня 2018 року і акт приймання-передачі товару №1 від 17 вересня 2018 року до Додатку №1, згідно з яким Комітент передав, а Комісіонер прийняв олію соняшникову нерафіновану в кількості 156,050 т, місце передачі - Миколаївська область, смт. Братське, вул. Промислова, 4; Додаток №2 від 14 вересня 2018 року і акт приймання-передачі товару №1 від 22 вересня 2018 року до Додатку №2, згідно з яким Комітент передав, а Комісіонер прийняв олію соняшникову нерафіновану в кількості 190,180 т, місце передачі - Миколаївська область, смт. Березанське, вул. Новосельська, 68 (а.с. 237-240 том 1).
В подальшому Товар був реалізований (експортований) Комісіонером нерезидентам, що підтверджується звітами Комісіонера про виконання робіт (а.с. 179-187, 190-198, 202-207, 209-217 том 1).
Оплата Товару по Договору комісії №К-04-1089 від 14 вересня 2018 року підтверджується виписками/особовий рахунок за 29 жовтня 2018 року і 22 грудня 2018 року на загальну суму 6874073,25 грн. (а.с. 87-89 том 2). Транспортування товару здійснювалося на замовлення ТОВ "Сінтеза Україна", про що свідчать товарно-транспортні накладні (а.с. 219, 221, 223, 225, 227, 229, 231, 233, 235 том 1).
Всі вказані документи є первинними документами в розумінні вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", повністю підтверджують наявність господарської мети при придбанні олії соняшникової у ТОВ "Чугуївський маслозавод" з подальшою її реалізацією, виключають підстави для сумніву у реальності та безтоварності таких господарських операцій.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що збільшення позивачу грошового зобов`язання по податку на прибуток підприємств у розмірі 6639083,50 грн. не відповідає положенням податкового законодавства України.
А також з цих це підстав внаслідок порушення вимог пункту 1.6-1 пункту 16-1 підрозділу ХХ «Інші перехідні положення», пункту 162.1 статті 162, підпункту 164.1.1 пункту 164.1, пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України донараховано військового збору за ставкою 1,5% на загальну суму 745,70 грн.
Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 ПКУ, загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.
Згідно з пунктом 164.5 статті 164 ПКУ, під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К = 100 : (100 - Сп).
У такому самому порядку визначаються об`єкт оподаткування і база оподаткування для коштів, надміру витрачених платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки.
Відповідно до пункту 167.1 статті 167 ПКУ, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168).
Відповідно до підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 ПКУ, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.
Згідно з пунктом 2.11 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ №637 від 15 грудня 2004 року (яке діяло до 05 січня 2018 року), видача готівкових коштів під звіт або на відрядження (далі - під звіт) здійснюється відповідно до законодавства України. Видача готівкових коштів під звіт на закупівлю сільськогосподарської продукції та заготівлю вторинної сировини, крім металобрухту, дозволяється на строк не більше 10 робочих днів від дня видачі готівкових коштів під звіт, а на всі інші виробничі (господарські) потреби на строк не більше двох робочих днів, уключаючи день отримання готівкових коштів під звіт. Якщо підзвітній особі одночасно видана готівка як на відрядження, так і для вирішення в цьому відрядженні виробничих (господарських) питань (у тому числі для закупівлі сільськогосподарської продукції у населення та заготівлі вторинної сировини), то строк, на який видана готівка під звіт на ці завдання, може бути продовжено до завершення терміну відрядження. Видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми.
Пунктами 3.1-3.3 вказаного Положення визначено, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.
Касові операції, що проводяться відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" ( 265/95-ВР ), оформляються згідно з вимогами цього Закону.
Приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами (додаток 2), підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.
Наведені правові норми кореспондують положенням пунктів 23, 25 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148 і який вступив в дію 05 січня 2018 року.
Визначення поняття розрахункового документа наведено у статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», згідно з яким розрахунковий документ - документ встановленої форм та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі- продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.
Суд зазначає, що 01 серпня 2018 року між ПРАТ «Екотекстиль» (Замовник) і ТОВ «Експертне бюро Шашкова» (суб`єкт оціночної діяльності) був укладений договір №01/08-18, відповідно до якого Замовник доручає, а суб`єкт оціночної діяльності приймає на себе обов`язки здійснити оцінку акцій, мета оцінки - визначення ринкової вартості однієї простої іменної акцій. Пункт 4.2. вказаного Договору визначає, що розрахунок здійснюється Замовником не пізніше 20 вересня 2018 року шляхом внесення грошових коштів через касу підприємства (а.с. 164-165 том 1).
Також працівником ПРАТ «Екотекстиль» ОСОБА_32 здійснювався готівковий розрахунок за надані послуги зі зберігання товару і на підтвердження прийняття готівки в касу ТОВ «Фірма «Діно» була видана квитанція №1 від 14 квітня 2017 року (а.с. 177 том 1).
Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і пунктів 1, 3 розділу І Положення про форму та зміст розрахункових документів, що затверджене наказом Мінфіну України від 21 січня 2016 року № 13, на підтвердження факту надання послуг та отримання готівкових коштів у сфері послуг суб`єкт господарювання має видати споживачеві розрахунковий документ, форма і зміст якого відповідають цьому Положенню та залежать від виду суб`єкта господарювання.
У пункті 3 Положення зазначено, що у разі відсутності у документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, документ не прийматиметься як розрахунковий.
Зазначений документ - квитанція до прибуткового касового ордера є первинним документом в розумінні норм Закону України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні». Дана обставина підтверджує юридичну значимість виданих квитанцій до прибуткових касових ордерів і засвідчує факт оплати послуг наданих Суб`єктом оціночної діяльності та підтверджує законність врахування зазначених документів при відшкодуванні витрат працівникам ПРАТ «Екотекстиль», у зв`язку з готівковою оплатою наданих послуг.
Стосовно визначення штрафних санкцій по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді зарплати у розмірі 510, 00 грн.
Як зазначено в акті перевірки (а.с. 137 том 1), перевіркою сум перерахованого податку на доходи фізичних осіб по Д-ту рахунку 641 та суми перерахованого до бюджету податку за даними інтеграційної картки платника АІС Податкового блоку (форми №15) встановлено розбіжності які виникли в зв`язку з тим, що податковим агентом було не вірно рознесено дані.
Перевіркою встановлено розбіжності між К-т рахунку 6411 та податковим розрахунком формою № 1ДФ, в зв`язку з тим, що:
- у III кв. 2016 року, II - IV кв. 2017 року, І - IV кв. 2018 року, І - II кв. 2019 року податковим агентом допущено арифметичні помилки при заповнені звітності за формою 1ДФ.
На підставі вищезазначеного перевіркою встановлено порушення пункту 46.1 статті 46, пункту 51.1 статті 51, підпункту "б" пункту 176.2 статті 176 ПКУ та підпунктів 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 пункту 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 13 січня 2015 року № 4.
Підприємству потрібно подати уточнюючі звіти за відповідні періоди.
Суд при цьому зазначає, що відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПКУ, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків (пункт 51.1 статті 51 ПКУ).
Згідно з підпунктом "б" пункту 176.2 статті 176 ПКУ, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.
Порядок заповнення і подання до органу Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (далі - податковий розрахунок) відповідно до вимог статті 51 глави 2, підпункту 70.16.1 пункту 70.16 статті 70 глави 6 розділу II, підпункту 170.4.2 пункту 170.4 статті 170 та підпункту "б" пункту 176.2 статті 176 розділу IV, підпункту 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (далі - Кодекс) визначає Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затверджений наказом Міністерства Фінансів України від 13 січня 2015 року № 4.
Згідно з пунктами 3.2-3.5 вказаного Порядку, у графі 3а "Сума нарахованого доходу" відображається (за звітний квартал) дохід, який нарахований фізичній особі відповідно до ознаки доходу згідно з довідником ознак доходів, наведеним у додатку до цього Порядку.
У графі 3 "Сума виплаченого доходу" відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом.
У графі 4а "Сума нарахованого податку" відображається сума податку, нарахованого та утриманого з доходу, нарахованого платнику податку згідно із законодавством.
У графі 4 "Сума перерахованого податку" відображається фактична сума перерахованого податку до бюджету.
Із змісту наведених правових норм слідує, що податкові агенти зобов`язані подавати контролюючим органам у встановлені строки та за визначеною формою податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.
Відповідно до пункту 119.2 статті 119 ПКУ, неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.
Позивач жодним чином не спростував зазначені висновки перевірки, не надав будь-яких доказів на підтвердження правильного заповнення розрахунків Ф. № 1 ДФ за І - III квартал 2016 року, IV квартал 2017 року, II - III квартал 2018 року та II квартал 2019 року.
- у звіті за лютий 2015 року не було проведено доплату до мінімального страхового внеску по 16 працівникам, в результаті чого недоутримано ЄСВ за ставкою 38,24% в сумі 2125,46 грн.;
- у звіті за березень 2015 року не було проведено доплату до мінімального страхового внеску по 9 працівникам, в результаті чого недоутримано ЄСВ за ставкою 38,24% в сумі 771,28 грн.;
- у звіті за квітень 2015 року не було проведено доплату до мінімального страхового внеску по 9 працівникам, в результаті чого недоутримано ЄСВ за ставкою 38,24% в сумі 835,25 грн.
Суд зазначає, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).
У статті 1 цього Закону наведено визначення окремих термінів, що вживаються у законі, серед яких:
єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;
застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;
страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок;
недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 2 Закону № 2464-VI окреслено сферу правового регулювання цього Закону та передбачено, що його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
В силу положень статті 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є роботодавці підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами (абзац другий пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI).
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до частини 5 статті 8 Закону № 2464-VI, у разі якщо база нарахування єдиного внеску (крім винагороди за цивільно-правовими договорами) не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та ставки єдиного внеску, встановленої для відповідної категорії платника.
Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (частина 2 статті 9 Закону № 2464-VI).
Встановлено, що позивач за період з січня по квітень 2015 року сплатив єдиний соціальний внесок у розмірі, який перевищує суму нарахування по звітам за вказаний період.
Із звітів за січень-квітень 2015 року (Таблиця 1 Додатку 4) вбачається, що Товариством доплату до мінімальної заробітної плати не відображено.
З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №77- VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», відповідно до якого платники зобов`язані були подати звітність з врахуванням додаткової бази нарахування, що відображається у рядку 2.1 таблиці 1 додатка 4 Порядку №454.
У поданих позивачем звітах по єдиному соціальному внеску за спірний період сума в рядку 2.1 (Сума нарахованої зарплати, на яку нараховується єдиний внесок) менша, ніж вказана у рядку 1.1 (Сума нарахованої зарплати). Таким чином, підприємство додаткову базу не відобразило ні в одному із звітів.
Якщо органи доходів і зборів донараховують або зменшують суму єдиного внеску на суму заробітної плати (доходу), нарахованої (нарахованого) в попередніх звітних періодах, застосовуються коди типу нарахувань 11 та 12:
11 - сума заробітної плати (доходу), нарахована в попередніх звітних періодах на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких проводиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), на яку (який) при перевірці органами доходів і зборів донараховано суму єдиного внеску;
12 - сума заробітної плати (доходу), нарахована в попередніх звітних періодах на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких проводиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), на яку (який) при перевірці органами доходів і зборів зменшено зайво нараховану суму єдиного внеску.
Відповідно до пункту 3 частини 11 статті 25 Закону № 2464-VI, податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.
Відносно штрафної санкції у розмірі 7319,73 грн.
В акті перевірки (а.с. 144-146, 153-156 том 1) зазначено про порушення пункту 1 частини 2 статті 6, пункту 2 частини 1 статті 7, частини 2 статті 9, частини 5 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування», а саме:
- у звіті за березень 2017 року не було донараховано суму єдиного внеску до заробітної плати, що була меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць по працівникам: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на загальну суму 5063,27 грн. В результаті чого недоутримано ЄСВ за ставкою 22% в сумі 1113,92 грн. Проте, платником самостійно виявлено і виправлено помилку до початку перевірки в звіті (Таблиця 1 Додаток 4) шляхом донарахування цієї суми в серпні 2017 року;
- у звіті за квітень 2017 року не було донараховано суму єдиного внеску до заробітної плати, що була меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць по працівникам: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 на загальну суму 6660,82 грн. В результаті чого недоутримано ЄСВ за ставкою 22% в сумі 1465,38 грн. Проте платником самостійно виявлено і виправлено помилку до початку перевірки в звіті (Таблиця 1 Додаток 4) шляхом донарахування цієї суми в серпні 2017 року;
- у звіті за травень 2017 року не було донараховано суму єдиного внеску до заробітної плати, що була меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць по працівникам: ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 на загальну суму 8801,36 грн. В результаті чого недоутримано ЄСВ за ставкою 22% в сумі 1936,30 грн. Проте платником самостійно виявлено і виправлено помилку до початку перевірки в звіті (Таблиця 1 Додаток 4) шляхом донарахування цієї суми в серпні 2017 року;
- у звіті за червень 2017 року не було донараховано суму єдиного внеску до заробітної плати, що була меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць по працівникам: ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 на загальну суму 7140,32 грн. В результаті чого недоутримано ЄСВ за ставкою 22% в сумі 1570,87 грн. Проте платником самостійно виявлено і виправлено помижу до початку перевірки в звітах (Таблиця 1 Додаток 4) шляхом донарахування цієї суми в серпні 2017 року;
- у звіті за липень 2017 року не було донараховано суму єдиного внеску до заробітної плати, що була меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць по працівникам: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 на загальну суму 2669,64 грн. В результаті чого недоутримано ЄСВ за ставкою 22% в сумі 587,35 грн. Проте платником самостійно виявлено і виправлено помилку до початку перевірки в звіті (Таблиця 1 Додаток 4) шляхом донарахування цієї суми в серпні 2017 року;
- у звіті за жовтень 2015 року по працівнику ОСОБА_13 не відображено нарахування єдиного внеску за ставкою 22% в сумі 22,19 грн. Проте платником самостійно виявлено і виправлено помилку до початку перевірки в звіті за листопад 2015 року (Таблиця 1 Додаток 4) шляхом донарахування цієї суми;
- у звітах за червень і липень 2017 року по працівникам ОСОБА_14 , ОСОБА_15 не відображено нарахування єдиного внеску за ставкою 22% в сумі 938,68 грн. Проте платником самостійно виявлено і виправлено помилку до початку перевірки в звіті за жовтень 2017 року (Таблиця 1 Додаток 4) шляхом донарахування цієї суми;
- у звіті за вересень 2017 року по 27 працівникам не відображено нарахування єдиного внеску за ставкою 22% в сумі 727,20 грн., а також по працівникам з інвалідністю ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 не відображено нарахування єдиного внеску за ставкою 8,41% в сумі 101,00 грн. Проте платником самостійно виявлено і виправлено помилку до початку перевірки в звіті за жовтень 2017 року (Таблиця 1 Додаток 4) шляхом донарахування цієї суми;
- у звітах з червня по серпень 2018 року по працівникам ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 не відображено нарахування єдиного внеску за ставкою 22% в сумі 525,23 грн., а також по працівникам з інвалідністю ОСОБА_27 , ОСОБА_28 не відображено нарахування єдиного внеску за ставкою 8,41% в сумі 40,63 грн. Проте платником самостійно виявлено і виправлено помилку до початку перевірки в звіті за вересень 2018 року (Таблиця 1 Додаток 4) шляхом донарахування цієї суми;
- у вересні 2018 року по працівнику ОСОБА_29 не відображено нарахування єдиного внеску за ставкою 22% в сумі 226,44 грн. Проте платником самостійно виявлено і виправлено помилкуу до початку перевірки в звіті за жовтень 2018 року (Таблиця 1 Додаток 4) шляхом донарахування цієї суми;
- у звіті за жовтень 2015 року по працівнику ОСОБА_13 не було відображено утримання єдиного внеску із сум заробітної плати в розмірі 3,6% в сумі 2,09 грн. Проте платником самостійно виявлено і виправлено помижу до початку перевірки в звіті (Таблиця 1 Додаток 4) шляхом донарахування цієї суми в листопаді 2015 року;
- у звітах з квітня по жовтень 2017 року по працівнику ОСОБА_30 не включено нарахування єдиного внеску із сум винагород за виконані роботи (надані послуги) за цивільно - правовими договорами на загальну суму 5382,19 грн. Проте платником самостійно виявлено і виправлено помилку до початку перевірки в звіті (Таблиця 1 Додаток 4) шляхом донарахування цієї суми в січні 2019 року.
Наведені порушення стали підставою для нарахування 7319,73 грн. штрафної санкції по єдиному соціальному внеску.
Суд при цьому зазначає, що згідно з пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (частина 2 статті 9 Закону № 2464-VI).
Відповідно до частини 5 статті 8 Закону № 2464-VI, у разі якщо база нарахування єдиного внеску (крім винагороди за цивільно-правовими договорами) не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та ставки єдиного внеску, встановленої для відповідної категорії платника.
Відповідно до пункту 3 частини 11 статті 25 Закону № 2464-VI, податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем проведено самостійне донарахування ЄСВ у таких розмірах, а саме:
- у Таблиці 1 Додатка 4 за листопад 2015 року в рядку 6.4 "Сума виплат, на яку донараховано єдиний внесок" і в Таблиці 6 Додатка 4 "Відомості про нарахування заробітної плати" в рядку код типу нарахувань «2», в рядку сума доутримного ЄСВ вказано 2,09 грн., в рядку сума донарахованого ЄСВ - 22,19 грн.;
- у Таблиці 1 Додатка 4 за серпень 2017 року в рядку 4 сума донарахованого ЄСВ, у Таблиці 6 Додатка 4 в рядку 10 код типу нарахувань «2» і рядку 21 сума донарахованого ЄСВ вказано 6673,82 грн.;
- у Таблиці 1 Додатка 4 за жовтень 2017 року в рядку 4 сума донарахованого ЄСВ, Таблиці 6 Додатка 4 в рядку 10 код типу нарахувань «2» і рядку 21 сума донарахованого ЄСВ зазначено 1766,88 грн.;
- у Таблиці 1 Додатка 4 за вересень 2018 року в рядку 4.4 "Сума виплат, на яку донараховано єдиний внесок", Таблиці 6 Додатка 4 в рядку 10 код типу нарахувань « 2», в рядку 21 сума донарахованого ЄСВ - 565,85 грн.;
- у Таблиці 1 Додатка 4 за січень 2019 року в рядку 4.4 "Сума виплат, на яку донараховано єдиний внесок", Таблиці 6 Додатка 4 в рядку 10 код типу нарахувань « 2», в рядку 21 сума донарахованого ЄСВ - 5382,19 грн.;
- у Таблиці 1 Додатка 4 за жовтень 2018 року в рядку 4 сума донарахованого ЄСВ; Таблиці 6 Додатка 4 в рядку 10 код типу нарахувань « 2», в рядку 21 сума донарахованого ЄСВ становить 226,44 грн.
Суд звертає увагу на те, що згідно із частинами 1 - 2 статті 25 Закону №2464-VІ, рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом №2464-VІ, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом № 449 Міністерства фінансів України 20 квітня 2015 року.
Відповідно до пункту 10 розділу ІV Інструкції, обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів здійснюється на підставі актів документальної перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органу доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок.
В пункті 3 Розділу VI Інструкції зазначено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:
дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;
платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;
платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.
Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.
Із змісту наведених правових норм слідує, що вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів у разі виявлення під час перевірки донарахування сум єдиного внеску.
Щодо податкової вимоги № 2013-51 від 20 січня 2020 року.
Як зазначено у запереченні на відповідь на відзив, спірна вимога була сформована на підставі акту перевірки № 114/06-30-05-01/00307230 від 02 грудня 2019 року із врахуванням наявності станом на 11 січня 2020 року переплати по ПДВ у сумі 822879,86 грн. і по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 2929,16 грн.
Суд при цьому зазначає, що відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПКУ, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПКУ, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункт 57.3 статті 57 ПК України).
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Як встановлено в абзаці 4 пункту 56.18 статті 56 ПКУ, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу, податкове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
З аналізу наведених положень слідує, що податкова вимога формується на узгоджену суму грошового зобов`язання. У разі оскарження платником податкових повідомлень-рішень до суду визначені у них суми грошових зобов`язань вважають неузгодженими до набрання судовим рішенням законної сили.
За таких обставин суд вважає, що податкова вимога № 2013-51 від 20 січня 2020 року виставлена з порушенням норм податкового законодавства та підлягає скасуванню.
Частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Керуючись статтями 77, 90, 132, 135, 139, 242-246, 256 КАС України, суд
Визнати протиправною і скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Житомирській області № 2013-51 від 20 січня 2020 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов