Справа № 540/2150/19
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 540/2150/19

адміністративне провадження № К/9901/19497/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Соколова В.М.,

суддів: Єресько Л.О., Загороднюка А.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2020 року у справі №540/2150/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Херсонського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року з позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати пункт 2 прийнятого відповідачем рішення №1 від 25 липня 2019 року про відмову у допуску до складання кваліфікаційного іспиту.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що висновки відповідача щодо невідповідності поданих нею документів вимогам законодавства, а також щодо того що вона не відповідає вимогам, які висуваються законодавством до осіб, які мають намір стати нотаріусом, в частині стажу роботи у сфері права є безпідставними. Зазначає, що 06 липня 2019 року нею було подано заяву про допуск до складання кваліфікаційного іспиту, яку разом із поданням Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 02 липня 2019 року №04-16/4459 внесено до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України. За наслідками розгляду поданих документів відповідач прийняв рішення №1 від 25 липня 2019 року, яким у пункті 2 вирішив відмовити їй у допуску до складання кваліфікаційного іспиту у зв`язку з тим, що документи направлені з порушенням вимог статті 3 Закону України «Про нотаріат» у редакції закону від 01 жовтня 2008 року №614, якою було передбачено, що стажистом нотаріуса міг бути громадянин України, який, серед іншого, повинен був мати стаж роботи у сфері права не менше трьох років.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2020 року, позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.

Частиною першою статті 13 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 КАС України регламентовано перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).

Аналіз зазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмета доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження. Такими справами є: справи незначної складності, а також будь-які інші, за винятком тих, що зазначені у частині четвертій цієї статті, а саме: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

У цій справі суд першої інстанції, урахувавши вимоги статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини, які виключають відмову у відкритті касаційного оскарження у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, Судом не встановлені.

Ураховуючи характер спірних правовідносин та предмет позову, а також, приймаючи до уваги відсутність даних про те, що розгляд справи становить значний суспільний інтерес, Суд дійшов висновку про наявність законних підстав вважати цю справу незначної складності.

Обставини, які є критерієм для віднесення вказаної справи до категорії таких, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження, у розумінні частин третьої та четвертої статті 12 КАС України, у касаційній скарзі не містяться.

Оскільки касаційна скарга Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України подана на судові рішення, прийняті у справі незначної складності, розглянуту за правилами спрощеного позовного провадження, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України виняткових обставин справи, то у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 3, 12, 328, 333 КАС України

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2020 року у справі №540/2150/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіВ.М. Соколов Л.О. Єресько А.Г. Загороднюк