Справа № 120/2297/20-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

31 серпня 2020 р. Справа № 120/2297/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Хмільницького районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивач) до Хмільницького районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (далі - Хмільницький РВУ Державної міграційної служби України у Вінницькій області, відділ міграційної служби, відповідач ) про:

-визнання протиправними дій у формі відмови від 04.04.2020 року №Т-10/6/0537-20/0537/148 -20 щодо вклеювання до паспорта громадянина України зразка 1994 року нової фотокартки у зв`язку із досягненням 45 -річного віку;

- зобов`язання вклеїти до паспорта громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_1 , який виданий Хмільницьким МРВ УМВС України у Вінницькій області 13 липня 2000 року, нову фотокартку у зв`язку із досягненням 45 -річного віку.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулась до Хмільницького районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області із заявою про вклеювання до паспорта громадянина України зразка 1994 року нової фотокартки у зв`язку із досягненням 45 -річного віку, на що отримала відповідь з повідомленням про те, що вклеїти у паспорт нову фотокартку можливо лише у разі подання відповідних документів, в тому числі рішення суду.

На думку позивача, така відмова у вклеюванні до паспорта громадянина України зразка 1994 року нової фотокартки у зв`язку із досягненням 45 -річного віку порушує її права, оскільки Положення про паспорт громадянина України передбачає таке вклеювання. Відтак вважає, що дії відповідача щодо відмови у вклеюванню до паспорта громадянина України зразка 1994 року нової фотокартки протиправними, а тому звернулась з цим позовом до суду.

30.06.2020 р. відкрито провадження у справі та прийнято рішення про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні.

10 липня 2020 р. до суду надійшов відзив на адміністративний позов, у якому, з посиланням на норми чинного законодавства, представник відповідача вказав, що позивачкою не подано всіх документів для вклеювання фотокартки. Відтак, їй правомірно відмовлено, а отже позов є необгрунтованим та не підлягає задоволенню.

24 липня 2020 року надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що не встановлено заборони на вклеювання фотокартки в паспорт заразка 1994 року по досягненню 45 річного віку в тому числі у разі пропуску 30 денного строку.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

31.03.2020 р. ОСОБА_1 звернулась до Хмільницького районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області з заявою щодо вклеювання до паспорта громадянина України зразка 1994 року нової фотокартки у зв`язку із досягненням нею 45 -річного віку.

За наслідком розгляду вказаної заяви, відділ міграційної служби надав відповідь за вих. №Т-10/6/0537-20/0537/148 -20 від 04.04.2020 р., якою, з посиланням на низку НПА повідомив, що для вклеювання до паспорта громадянина України зразка 1994 року нової фотокартки у зв`язку із досягненням нею 45 -річного віку заявник подає: заяву, паспорт, дві фотокартки та відповідне рішення суду.

Вважаючи, що має право на вклеювання до паспорта громадянина України зразка 1994 року нової фотокартки у зв`язку із досягненням нею 45 -річного віку, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи визначаються Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" (далі - Закон №5492-VI).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №5492-VI, Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України (ч. 1 ст. 21 Закону №5492-VI).

При цьому, постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ затверджено Положення про паспорт (Положення), відповідно до п. п. 3, 5, 6, 8 якого бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Паспортна книжечка являє собою зшиту в накидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис Україна; нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис Паспорт. На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис Паспорт громадянина України. На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою. Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються. Третя, четверта, п`ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних у паспорт, а сьома, восьма і дев`ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор. На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення.

До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним.

Отже, як видно чинним законодавством передбачено право на вклеювання фотокартки до паспорта громадянина України заразка 19914 року при досягенні 45-річного віку.

Разом з тим звернувшись із заявою щодо вклеювання до паспорта громадянина України зразка 1994 року нової фотокартки у зв`язку із досягненням нею 45 -річного віку, позивачу надано відповідь, що таке вклеювання здійснюється за умови подання відповідного переліку документів, серед яких, рішення суду.

Оцінюючи дану відповідь, суд враховує позицію Великої палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 19.09.18 р. у зразковій справі № 806/3265/17.

Так, Велика Палата Верховного Суду у зразковій справі вказала наступне.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Таким чином, встановлюючи ті чи інші правила поведінки, держава має в першу чергу дбати про потреби людей, утримуючись за можливості від встановлення таких правил, які негативно сприйматимуться тими чи іншими групами суспільства. Встановлення таких правил може бути виправдане тільки наявністю переважаючих суспільних інтересів, які не можуть бути задоволені в інший спосіб, але і в цьому разі має бути дотриманий принцип пропорційності.

При цьому, статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з статті 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Крім того, Рішенням Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 надано офіційне тлумачення положення частини другої статті 32 Конституції України, зокрема: неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне зазначити про те, що в даному випадку відсутня будь-яка загроза національній безпеці, економічному добробуту або правам людини, а тому збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди є втручанням держави в її особисте та сімейне життя.

Вказане також узгоджується із міжнародно-правовими актами, зокрема статтею 8 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (Конвенція) передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, особа не може зазнавати безпідставного втручання у особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність житла, таємницю кореспонденції або на її честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань.

Так, відповідно до частини першої статті 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" (Закон №5492) документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою, п`ятою статті 14 Закону №5492 форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

При цьому, як зазначалось вище паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Тобто, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.

Частиною третьою статті 13 Закону №5492 визначено, що паспорт громадянина України (…) містить безконтактний електронний носій.

Як зазначалось вище, бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Так, пунктами 1-2 розділу V Тимчасового Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС від 06 червня 2019 року № 456 визначено, що третя і п`ята сторінки паспорта передбачені для вклеювання в паспорт додаткових фотокарток при досягненні особою віку 25 або 45 років.

Для вклеювання фотокартки при досягненні віку 25 або 45 років особи, на ім`я якої оформлений паспорт, протягом 30 календарних днів заявник подає працівнику територіального підрозділу заяву про вклеювання фотокартки, паспорт і дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см із зображенням, яке відповідає досягнутому нею віку. Облік заяв про вклеювання фотокартки здійснюється в журналі реєстрації заяв про вклеювання фотокарток за формою згідно з додатком 4 до цього Тимчасового порядку.

У разі подання заяви та документів через центр надання адміністративних послуг адміністратор центру надання адміністративних послуг передає прийняті заяву та документи до відповідного територіального підрозділу ДМС.

Для вклеювання фотокартки при досягненні відповідного віку особа після спливу тридцятиденного строку заявник подає працівнику територіального підрозділу за місцем проживання заяву про вклеювання фотокартки, паспорт і дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см із зображенням, яке відповідає досягнутому нею віку, та відповідне рішення суду.

У разі подання паспорта, оформленого територіальним підрозділом ДМС, який припинив діяльність або тимчасово не здійснює свої повноваження, заявник додатково подає всі наявні документи, у тому числі документи, що містять фотозображення особи.

Отже, як видно чинним законодавством передбачено право на вклеювання фотокартки у паспорт у формі книжечки при досягенні 45-річного віку. При цому, у разі, якщо особа звернулась до територіального підрозділу ДМС із заявою про вклеювання фотокартки при досягненні відповідного віку після спливу тридцятиденного строку заявник, то окрім заяви та інших документів, слід подати рішення суду.

В свою чергу, як видно із матеріалів справи ОСОБА_1 досягла 45 -річного віку ІНФОРМАЦІЯ_1, в той час, як із заявою звернулась лише 31.03.2020 р., тобто після спливу тридцятиденного строку.

За таких обставин, враховуючи , що при подані заяви про вклеювання фотокартки не подано відповідне рішення суду у відповідача відсутні були правові підстави для вклеювання такої (фотокартки). Відтак, позов в частині визнання протиправними дій задоволенню не підлягає.

Разом з тми, на думку суду, за наявності норми, що регулює можливість/необхідність вклеювання нового фото у паспорт громадянина України у формі книжечки при досягненні певного віку та враховуючи, що така особа не має бажання отримувати паспорт нового зразка і це не спричиняє загрозу національній безпеці, економічному добробуту або правам людини, слід зобов`язати вклеїти до паспорта громадянина України зразка 1994 року, який виданий на ім`я ОСОБА_1 , нову фотокартку у зв`язку з досягненням 45 років. А отже, позов в даній частині підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційна до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено частково судові витрати понесені позивачем у розмірі 840,80 грн. підлягають відшкодуванню в сумі 420, 40 грн. тобто пропорційно розміру задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Зобов`язати Хмільницький районний відділ Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області вклеїти до паспорта громадянина України ОСОБА_1 зразка 1994 року серії НОМЕР_1 , який виданий Хмільницьким МРВ УМВС України у Вінницькій області 13 липня 2000 року, нову фотокартку у зв`язку із досягненням 45 -річного віку

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (с.Кропивна, Хмільницький район, Вінницька область) 420, 40 (чотириста двадцять гривень 40 копійок) судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (вул.Театральна, 10, м. Вінниця, код 37836770 ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач : ОСОБА_1 (с.Кропивна, Хмільницький район, Вінницька область).

Відповідач : Хмільницький районний відділ Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (вул.Небесної Сотні,47, м. Хмільник, Вінницька область, код 37836770 ).

Повний текст рішення сформовано: 31.08.2020 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна