Справа № 158/1296/20
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 158/1296/20 пров. № А/857/9144/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Бруновської Н.В.

за участі секретаря судового засідання: Марцинковської О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу громадянина Сирії ОСОБА_1 ,

на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 02 червня 2020 року (суддя Костюкевич О.К., час ухвалення 13:51 год., місце ухвалення м.Ківерці, дата складання повного тексту не вказана),

в адміністративній справі №158/1296/20 за позовом Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Сирії ОСОБА_1 ,

про продовження строку затримання,

встановив:

У червні 2020 року позивач Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача громадянина Сирії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив продовжити строк затримання відповідача на шість місяців до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, а саме до 06.12.2020 року.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 02 червня 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Продовжено строк затримання громадянина Сирії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення його примусового видворення, до розгляду заяви про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, але не пізніше до 01.10.2020 року. Рішення звернено до негайного виконання.

З цим рішенням суду першої інстанції від 02.06.2020 року не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є незаконним, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що відповідача на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09.12.2019 року було затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, а строк затримання оскаржуваним рішенням суду від 02.06.2020 року відповідачу продовжено з метою забезпечення його примусового видворення, до розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні. Звертає увагу апелянт на те, що оскільки рішення щодо затримання іноземця до завершення процедури розгляду його заяви в порядку ч.2 ст.289 КАС України не приймалося, вирішуючи питання про продовження строку затримання відповідача, суд має виходити з умов, які стосуються саме виконання судового рішення від 09.12.2019 року, яке було прийняте згідно ч.1 ст.289 КАС України. Тобто приймаючи відповідне судове рішення, суд має вказати крім строку, на який затримується іноземець, також і мету його затримання. Також зазначає апелянт, що суд не може змінювати мету затримання іноземця, яка випливає з первинного судового рішення. Звертає увагу апелянт на те, що позивач вказує, що під час перебування іноземця в ПТПІ ним подано заяву про статус біженця, у зв`язку з чим, звертаючись з позовними вимогами про продовження строку затримання з метою ідентифікації, фактично просить продовжити строк затримання до завершення процедури розгляду заяви відповідача про статус біженця, тобто змінює мету затримання, що законом не передбачено. Крім цього позивачем не вказано, які саме дії та заходи вживались ним для ідентифікації іноземця та забезпечення його видворення відповідно до рішення суду від 09.12.2019 року. Також не вказано, які заходи вживались для розгляду заяви відповідача про надання статусу біженця. Крім цього, судом першої інстанції не враховано, що рішення про примусове видворення відповідача судами України не приймалось. Таким чином, вважає апелянт, що позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 02.06.2020р., а у задоволенні позову відмовити.

Позивач Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить цю апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 02.06.2020 року без змін.

У судове засідання суду апеляційної інстанції сторони (їх представники) не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Клопотань про відкладення апеляційного розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників).

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.12.2019 року у справі №308/14069/19 було затримано громадянина Сирії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання (а.с. 4-5).

23.12.2019 року відповідач був поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України (а.с. 6).

Також встановлено, що 23.01.2020 року під час перебування у Волинському ПТПІ, громадянин Сирії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до УДМС України у Волинській області із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні (а.с. 7).

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог про продовження строку затримання відповідача з метою забезпечення його примусового видворення, до розгляду заяви про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви (ч.2 ст.289 КАС України).

Тобто затримання іноземця до завершення процедури розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні пов`язано з такими умовами: 1) перебування іноземця в процедурі отримання статусу біженця; 2) вчинення таким іноземцем порушення законодавства про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Тому, для забезпечення виконання цілей вказаної статті судами виносяться рішення, в резолютивній частині яких зазначається умова затримання до завершення процедури розгляду зави про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Так, як уже було зазначено вище, Ужгородським міськрайонним судом було прийнято рішення від 09.12.2019 року про затримання громадянина Сирії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

З цього приводу колегія суддів враховує, що оскільки рішення щодо затримання відповідача до завершення процедури розгляду його заяви у порядку ч.2 ст.289 КАС України не приймалося, вирішуючи питання про продовження строку затримання відповідача, суд має виходити з умов, які стосуються саме виконання судового рішення від 09.12.2019 року, яке було прийняте згідно ч.1 ст.289 КАС України.

Крім цього, відповідно до ч.11 ст.289 КАС України, умовами продовження строку затримання є: 1) наявність умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства; 2) неможливість забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк; 3) неможливість прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Перші дві підстави стосуються ситуації, коли рішення про затримання іноземця приймалося згідно ч.1 ст.289 КАС України, а третя підстава - коли первинне рішення приймилося про затримання до завершення процедури розгляду заяви про статус біженця.

Таким чином, приймаючи відповідне судове рішення, суд має вказати крім строку, на який затримується іноземець, також і мету його затримання.

При цьому, суд не може змінювати мету затримання іноземця (особи без громадянства), яка випливає з первинного судового рішення.

Так, з матеріалів справи видно та не заперечується сторонами по справі, що під час перебування у Волинському ПТПІ відповідач подав заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з позовом про продовження строку затримання до завершення процедури розгляду такої заяви про статус біженця.

Колегія суддів звертає увагу на те, що єдиною підставою для продовження строку затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення є наявність умов, визначених ч.13 ст.289 КАС України: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази відсутності співпраці з боку відповідача під час процедури його ідентифікації.

Крім цього, відповідно до ч.12 ст.289 КАС України про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Колегія суддів також враховує, що позивачем не вказано та не з`ясовано судом першої інстанції те, які саме дії та заходи вживалися позивачем для ідентифікації іноземця та забезпечення його видворення відповідно до прийнятого 09.12.2019 року судового рішення.

Також позивачем не вказано, які заходи вживалися для розгляду заяви відповідача про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Водночас, матеріали адміністративної справи не містять доказів того, що відносно відповідача існує процедура примусового видворення за межі території України згідно відповідного судового рішення, і що продовження строку затримання відповідача є необхідним для забезпечення такого примусового видворення.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для продовження строку затримання відповідача громадянина Сирії ОСОБА_1 , в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, з наведених позивачем підстав.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги про необгрунтованість адміністративного позову Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та відсутність підстав для його задоволення.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції від 02.06.2020 р. слід скасувати і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Згідно п.11 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет спору, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 289, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу громадянина Сирії ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 02 червня 2020 року в адміністративній справі №158/1296/20 за позовом Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Сирії ОСОБА_1 про продовження строку затримання скасувати і прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Сирії ОСОБА_1 про продовження строку затримання відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Р. Й. Коваль
Н. В. Бруновська
Повний текст постанови суду складено 28.08.2020 року