Справа № 9901/157/20
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 серпня 2020 року

Київ

справа №9901/157/20

адміністративне провадження №П/9901/157/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів Єресько Л.О., Жука А.В., Мартинюк Н.М., Соколова В.М.,

перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Президента України, Верховної Ради України

про визнання незаконною та скасування постанови Верховної Ради України від 29 березня 2016 року №1040-VIII, визнання незаконним та скасування Указу Президента України від 03 квітня 2016 року №124/2016 та Указу Президента України від 23 червня 2016 року №269/2016,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до Суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з адміністративним позовом та доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку. Роз`яснено, що у перебіг установленого строку не враховується строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

14 серпня 2020 року до Суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

З огляду на те, що особа скористалась своїм правом на усунення недоліків позовної заяви та подала до Суду виправлений адміністративний позов, Суд уважає за можливе за результатами його перевірки вирішити питання про відкриття провадження у даній справі або повернення позовної заяви.

Так, позивач уважає, що строк на звернення з позовом не пропущено та такий має відраховуватись від 19 травня 2020 року, коли народним депутатом України ОСОБА_6 було оприлюднено записи телефонних розмов між ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, відповідно до яких звільнення позивача відбулось за відсутності його доброї волі та під примусом вищого керівництва держави по політичним мотивам.

Зазначає, що опублікована 19 травня 2020 року розмова між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 вже не може тлумачитись як така, що носить ймовірний характер. Звертає увагу, що достовірність указаної інформації може бути перевірена лише під час судового розгляду.

У тексті адміністративного позову від 19 червня 2020 року (з правками відповідно до вимог ухвали Верховного Суду від 23 червня 2020 року, арк.4) позивач зазначає, що наявність чіткого положення КАС України про початок відліку строку звернення до суду з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів; вимога Конституції України, що судочинство визначається виключно законами України, а також існування розвинутої практики ЄСПЛ щодо правової визначеності в питаннях строків звернення до суду, та попередні рішення Верховного Суду у його справі - всі ці фактори створювали у позивача впевненість у тому, що обраховуючи строк звернення до суду від дня, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів з високим ступенем достовірності, він діяв відповідно до вимог законодавства.

У разі, якщо Суд уважатиме ці фактори недостатніми для висновку про початок перебігу строку звернення до суду з дня, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів з високим ступенем достовірності, позивач просить уважати наявність цих факторів достатньою для створення у нього впевненості у нормативній силі цих правових актів, а, відповідно, й вагомою причиною для пропуску строку, визначеного Судом в ухвалі Верховного Суду від 23 червня 2020 року.

У прохальній частині виправленого адміністративного позову відсутня вимога до Суду про поновлення строку звернення до суду. Однак, зважаючи на викладене вище, Суд уважає за можливе розглянути клопотання позивача про поновлення строку звернення до Суду із даним позовом.

Перевіривши матеріали виправленого адміністративного позову та доводи позивача щодо строку звернення до суду із даним позовом Суд зазначає таке.

Як зазначалось Судом в ухвалі Верховного Суду від 23 червня 2020 року, відповідно до частини другої, п`ятої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Тобто, за змістом зазначеної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й з об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це підтверджений належними та допустимими доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Про зміст постанови Верховної Ради України №1040-VIII від 29 березня 2016 року та Указів Президента України №124/2016 від 03 квітня 2016 року та №269/2016 від 23 червня 2016 року позивач був обізнаний з часу їх прийняття та оприлюднення, однак звернувся до Суду із даним позовом лише 19 червня 2020 року, тобто з пропуском встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

Колегія суддів не погоджується із позицією позивача щодо початку обрахунку строку звернення до суду із даним позовом з 19 травня 2020 року, а тому повторно наголошує, що обставини, на які позивач послався як на підставу для поновлення строку, а також для висновку про своєчасність звернення до адміністративного суду, колегія суддів уважає необґрунтованими, оскільки відповідно до процесуального закону вони не змінюють початку перебігу строку. Оприлюднення 19 травня 2020 року записів телефонних розмов не є обставиною для вирішення питання обчислення строків, оскільки стосується обставин предмета позову.

Як зазначено самим позивачем у тексті адміністративного позову від 19 червня 2020 року (з правками відповідно до вимог ухвали Верховного Суду від 23 червня 2020 року, арк.5) заяву про звільнення за власним бажанням позивачем було подано під тиском Президента України.

З огляду на викладене, така обставина як «вчинення психологічного тиску», на думку позивача, уже існувала на момент подання заяви про звільнення, а тому не впливає на перебіг строку звернення до суду.

При вирішенні питання поважності причин пропуску строку звернення до Суду із позовом Суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що дотримання строків оскарження є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Зокрема, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Отже, відповідно до практики ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Ураховуючи зазначене, доводи заяви про поновлення строку звернення до суду із позовом є необґрунтованими та не можуть бути визнані Судом поважною причиною пропуску строку, встановленого КАС України.

Згідно з частинами першою та другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для поновлення строку, що має наслідком повернення позовної заяви.

Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 169 КАС України суд повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями 122, 123, 169, 243, 248, 256, 295 КАС України Суд,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску строку звернення до суду із позовною заявою ОСОБА_1 до Президента України, Верховної Ради України про визнання незаконною та скасування постанови Верховної Ради України від 29 березня 2016 року №1040-VIII, визнання незаконним та скасування Указу Президента України від 03 квітня 2016 року №124/2016 та Указу Президента України від 23 червня 2016 року №269/2016.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду із позовом - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України, Верховної Ради України про визнання незаконною та скасування постанови Верховної Ради України від 29 березня 2016 року №1040-VIII, визнання незаконним та скасування Указу Президента України від 03 квітня 2016 року №124/2016 та Указу Президента України від 23 червня 2016 року №269/2016 - повернути позивачеві.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на ухвалу Верховного Суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Судове рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

-------------------------

-------------------------

-------------------------

-------------------------

-------------------------

Ж.М. Мельник-

ОСОБА_3 Єресько

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк

В.М. Соколов

Судді Верховного Суду