Справа № 824/748/19-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/748/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Григораш Віталій Олександрович

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

26 серпня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року (м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Другого відділу Державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 21.02.2019 року у виконавчому провадженні №49618470 про накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

На обґрунтування апеляційної скарги представник позивача зазначив, що постановою старшого державного виконавця ВДВС Кирстюка Д.І. від 21.02.2019 року у виконавчому провадженні №49618470 був накладений арешт на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 . Інформація про це обтяження рішенням державного реєстратора ОСОБА_4 була внесена до спеціального розділу за номером запису про обтяження 30395092 відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Представник позивача вважає, що накладенням арешту на все нерухоме майно ОСОБА_2 порушуються права і свободи ОСОБА_1 .

Так, згідно протоколу електронного аукціону №UА-ЕА-2017-11-08-000316-с від 09.01.2018 року, на умовах Договору № 113/К від 17.01.2018 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, Договору від 17.01.2018 року відступлення права вимоги за договором поруки, Договору від 17.01.2018 року відступленням права вимоги за Договором іпотеки №95136, до ОСОБА_1 , як нового кредитора, від публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", якому право вимоги перейшло на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеним 8 грудня 2011 року між публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та АТ "Дельта Банк", перейшло право вимоги:

- за Договорами про надання споживчого кредиту КД №0 та КД №0 від 10.10.2008 року;

- за Договором поруки №233610 від 10.10.2008 року;

- за Договором іпотеки №95136 від 10.10.2008 року.

Відповідні відомості внесені до спеціального розділу "Іпотека" Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На думку представника позивача, накладення арешту на заставлене майно, позаяк таке передбачає заборону відчуження арештованого майна, порушує право іпотекодержателя (Заявника) в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, в тому числі і в позасудовому порядку.

Державний виконавець у порушення ч. 3 ст. 51 Закону не повідомив ОСОБА_1 , як заставодержателя (іпотекодержателя) про накладення арешту на все нерухоме майно ОСОБА_2 .

На момент винесення такої постанови державним виконавцем не дотримано порядку, передбаченого положеннями статті 51 Закону накладення арешту на майно, яке згідно умов договору відступлення права вимоги за іпотечним договором від 17 січня 2018 року перебуває у ОСОБА_1 в іпотеці, що свідчить про порушення її прав як іпотекодержателя. Також на момент винесення оскаржуваної постанови не було письмової згоди ОСОБА_1 , як заставодержателя (іпотекодержателя) для звернення стягнення на заставлене майно боржника, чим порушені вимоги п. 3 ч. 1 ст. 51 Закону.

У відповідності до відомостей з Державних реєстрів прав на нерухоме майно, єдиним іпотекодержателем вищенаведеного нерухомого майна (житлового будинку і земельної ділянки) є ОСОБА_1 .

Представник позивача вважає, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями зазначеного майна, стягнення на заставлене майно боржника не може бути звернено у порядку ст. 51 Закону у відповідності до наступного: право застави (іпотеки) виникло у відповідності до Договору іпотеки №95136 10.10.2008 року, тобто до винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів (07.10.2015 року); вартість предмета застави не перевищує розмір заборгованості боржника ( ОСОБА_2 ); ОСОБА_1 не надавала письмову згоду як заставодержатель про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, постанова державного виконавця від 21.02.2019 року про накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 , є незаконною та необґрунтованою, і тому, підлягає скасуванню і не підлягає виконанню. Цією постановою порушуються права, свободи та інтереси ОСОБА_1 , оскільки вона не в змозі скористатися правом на задоволення своїх прав як іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмети іпотеки в порядку, встановленому ст.ст. 36-38, 40 Закону України "Про іпотеку".

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що згідно протоколу електронних торгів № UА-ЕА-2017-11-08-000316-c від 09.01.2018 року (оператор електронного майданчику, через який надано найвищу цінову пропозицію Товарна біржа Українська енергетична біржа), на умовах Договору № 113-К від 17.01.2018 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. Договору від 17.01.2018 року відступлення права вимоги за договором поруки. Договору від 17.01.2018 року відступленням права вимоги за Договором іпотеки № 95136, посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Балацьким О.О. 10.10.2008 року за реєстровим № 6082, до ОСОБА_1 , як нового кредитора, від публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", якому право вимоги перейшло на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеним 08.12.2011 року між публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та АТ "Дельта Банк", посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № №2949, 2950, перейшло право вимоги:

- за Договорами про надання споживчого кредиту КД № 0 та КД №0 від 10.10.2008 року, з усіма додатками та додатковими угодами до них, які укладені між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк") та ОСОБА_5 (надалі - "Кредитні договори 1 та 2");

- за Договором поруки №233610 від 10.10.2008 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк") та ОСОБА_2 в якості забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_5 за Кредитним договором КД №0 від 10.10.2008 року (надалі - "Договір поруки");

- за Договором іпотеки №95136 від 10.10.2008 року, з усіма додатками та додатковими угодами, посвідчені приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Балацьким О.О. 10.10.2008 року за реєстровим №6082, який укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк") та ОСОБА_5 , ОСОБА_2 (як майновий поручитель гр. ОСОБА_5 ) в якості забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_5 за Кредитними договорами КД №0 та КД №0 від 10.10.2008 року (надалі - "Договір іпотеки").

Відповідно до вказаного договору іпотеки №95136 від 10.10.2008 року, іпотекодавець, з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за основним договором, передав в іпотеку майно, а саме:

- житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є власністю Іпотекодавця на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 19.06.1997 року, виданого Чернівецьким міським житловим управлінням виконавчого комітету Чернівецької міської ради, згідно рішення №397/10 від 06.06.1997 року, зареєстрованого Чернівецькому державному обласному бюро технічної інвентаризації 19.06.1997 року в реєстровій книзі, за №12653 та електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.06.2005 року з реєстраційним №1115731. Загальна площа житлового будинку 186,3 кв.м. в тому числі житловою площею 101,6 кв.м;

- земельна ділянка, площею 0,1000 гектарів в межах згідно з планом, цільове призначення - обслуговування житлового будинку, на якій розташований вказаний вище житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є власністю Іпотекодавця державного акту па право власності на землю серії 1-ЧР, №008710 виданого Чернівецькою радою народних депутатів Чернівецької області, 20 січня 1998 року, на підставі рішення виконкому Чернівецької міської ради народних депутатів від 23 вересня 1997 року за №663/18. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №П0673.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці №2-287/12 від 07.10.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 26.11.2015 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2443124,00 грн боргу за договором позики від 11.07.2008 року, а також 3654,00 грн сплаченого судового збору.

09.12.2015 року Першотравневим районним судом м. Чернівці видано виконавчий лист №2-287/12 від 07.10.2015 року, про примусове виконання рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці №2-287/12 від 07.10.2015 року.

За заявою ОСОБА_3 , постановою заступника начальника Першотравневого відділу Державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Мандзюком О.І. від 10.12.2015 року ВП№49618470 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-287/12 виданого 09.12.2015 року Першотравневим районним судом м. Чернівці про стягнення ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в сумі 2446781,00 грн за договором позики.

Постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Кирстюк Д.І. від 21.02.2019 року № ВП№49618470 при примусовому виконанні рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці №2-287/12 від 07.10.2015 року про стягнення на користь ОСОБА_3 2443124,00 грн боргу за договором позики від 11.07.2008 року, накладено арешт на майно фізичної особи ОСОБА_2 .

Рішенням державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Сарахмана Павла Мироновича від 21.02.2019 року №45636048, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про обтяження №30395092 - арешт нерухомого майна ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя.

В силу ч. 3 ст. 51 Закону №1404-VIII про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.

Згідно з ч. 7 ст. 51 Закону №1404-VIII примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до абз. 3 ст. 1 Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003 року №898-IV (далі Закон №898-IV) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону №898-IV.

Частиною першою статті 33 Закону №898-IV передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

У відповідності до ч. 3 ст. 33 Закону №898-IV звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Отже, передбачений розділом V Закону України "Про іпотеку" та Законом України "Про виконавче провадження" спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису.

У той самий час, якщо виконавчі дії вчиняються за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України "Про виконавче провадження", а не нормами спеціального Закону України "Про іпотеку".

У справі, що розглядається, державним виконавцем вчинялися дії з виконання судового рішення про стягнення солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2443124,00 грн боргу за договором позики від 11.07.2008 року, а також 3654,00 грн сплаченого судового збору.

Тобто у випадку що розглядається, за відсутності судового рішення (виконавчого напису нотаріуса) про звернення стягнення на предмет іпотеки, при вирішенні питання про наявність чи відсутність у діях державного виконавця порушень слід виходити із загальних норм Закону України "Про виконавче провадження", а тому посилання позивача на наявність у спірних правовідносинах порушення установленого Законом України "Про іпотеку" пріоритету права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки є передчасним.

Нормами ч. 5 ст. 51 Закону №1404-VIII установлено, що у разі, якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

Вказана позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 31.01.2019 року №826/11049/16.

Також, слід зазначити, що звертаючись з позовом про визнання протиправною та скасування постанови ВП№49618470 від 21.02.2019 року про накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 позивачем не враховано, що оскарженою постановою також накладено арешт на об`єкт незавершеного будівництва, будівлю-кафе в комплексі з магазином по продажу запчастин та автомийкою ( АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_2 №157352266 від 22.02.2019 року.

Беручи до уваги зазначене, скасування судом постанови ВП№49618470 від 21.02.2019 року про накладення арешту на все нерухоме майно призведе до зняття арешту з майна, яке не є предметом договору Іпотеки №95136 від 10.10.2008 року, що виходить за межі прав позивача у спірних правовідносинах.

За таких обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 21.02.2019 року у виконавчому провадженні №49618470 про накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 .

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, як така, що розглянута за правилами спрощеного провадження, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Мацький Є.М.