Справа № 588/567/20
Суддя: Линник О. С.
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 588/567/20
провадження № 2-а/588/15/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2020 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Линник О. С., з участю секретаря судових засідань Семенішина С.С., за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №1 Тростянецького відділення поліції Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Дарагана Миколи Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до поліцейського СРПП №1 Тростянецького відділення поліції Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Дарагана М.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, який мотивував, тим, що відповідачем 16.04.2020 було винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Вказану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Так, 16.04.2020 близько 18 години під час керування позивачем автомобілем ЗАЗ-Славути, д.н.з. НОМЕР_1 , та руху по вул. Благовіщенській в м. Тростянець зі сторони залізничного вокзалу у центр м. Тростянець позивач був зупинений працівниками поліції. Після зупинки під час спілкування з працівниками патрульної поліції була встановлена безпідставність і необґрунтованість його зупинки та подальші грубі порушення законодавства під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. А саме, поліцейськими під час руху через міст над річкою Боромля було подано мерехтливі сигнали зі службового автомобіля, також не було роз`яснено своєчасно права позивача, порушено його право на захист, позбавлено можливості надавати докази, клопотання, не допитано водія та свідка під час розгляду справи, не ознайомлено з матеріалами справи та складено незаконну постанову. Також відсутня правова підстава притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.9.9 б ПДР - неувімкнення аварійної світлової сигналізації у разі зупинки на вимогу поліцейського, яка не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Крім того, під час розгляду справи поліцейськими не було роз`яснено права та обов`язки як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Поліцейським були проігноровані клопотання позивача про залучення до участі у справі адвоката для захисту його прав та інтересів, не надано можливості ознайомитись із матеріалами справи та доказами. Крім того, позивач зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогами закону. Так, у постанові вказано, що постанову склав поліцейський патруля №1 Тростянецького ВП ГУНП в Сумській області старший лейтенант Дараган М.О., однак такого органу не існує, оскільки на офіційних сайтах органів державної влади значиться орган Тростянецьке ВП Охтирського ВП ГУНП в Сумській області. Також, у постанові не зазначена причина зупинки, у постанові зазначена стаття, за якою особа притягається до адміністративної відповідальності - «1262», однак такої не існує. Оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис правопорушення. Тому вказаний відеозапис не може бути доказом адміністративного правопорушення, оскільки він не ідентифікований і не являє собою належний доказ. Тому позивач просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №639640 від 16.04.2020 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425 грн. та провадження по справі закрити.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, послався на обставини, викладені у позові.

Відповідач -поліцейський СРПП №1 Тростянецького ВП ГУНП в Сумській області Дараган Микола Олександрович у судове засідання не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.

У відповідності до ст.244 КАС України під час прийняття рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, як то - пояснення сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази надаються суду особами, які беруть участь у справі.

Встановлено, що поліцейським СРПП №1 Тростянецького ВП ГУНП в Сумській області Дараганом Миколою Олександровичем 16.04.2020 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №639640. У постанові зазначено, що ОСОБА_1 16.04.2020 о 18 годині 10 хвилин в м. Тростянець по вул. Благовіщенській, 56 Б керуючи транспортним засобом ZAZ-DAEWOO, д.н.з. НОМЕР_1 , на вимогу поліцейського здійснив зупинку транспортного засобу та не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.9.9 «б» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. У постанові зазначено, що до постанови додається відеозапис. У постанові у графі «Копію постанови мною отримано» ОСОБА_1 вказав, що: «Підстава зупинки авто не вказана та безпідставна, права та обов`язки не були роз`яснені (до складання постанови), надати докази, та реалізувати свої права був позбавлений можливості (а.с.37).

У відповідності до п. 9.9 «б» ПДР України встановлено, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Згідно із ч.2 ст.122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Таким чином, диспозиція наведеної правової норми передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення ними, зокрема, правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Зі змісту спірної постанови про адміністративне правопорушення слідує, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у зв`язку із порушенням ним вимог п.п. 9.9 б ПДР України, а саме не ввімкнення після зупинки на вимогу поліцейського аварійної світлової сигналізації.

Відповідно до п.9.1 г ПДР України, увімкнення аварійної сигналізації, відноситься до попереджувальних сигналів.

При чому п.9.2 цих Правил встановлено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно з п.п. б п. 9.9 ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Разом із тим, диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку, тобто у разі порушення п. 9.2 ПДР, чого у даному випадку встановлено не було.

Твердження відповідача про те, що у вказаній ситуації позивачем допущено порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.122 КУпАП, суд не приймає до уваги, оскільки відповідачем у оскаржуваній постанові зазначено порушення позивачем ПДР України, передбачене пунктом 9.9 б) розділу 9 "Попереджувальні сигнали", натомість, порядок користування зовнішніми освітлювальними приладами встановлено розділом 19 "Користування зовнішніми світловими приладами", про порушення вимог якого суб`єкт владних повноважень не зазначає.

Отже суд приходить до висновку, що правопорушення, зафіксоване інспектором в оскаржуваній постанові, а саме: порушення позивачем вимог п. 9.9 б ПДР України - після зупинки на вимогу поліцейського не ввімкнена аварійна світлова сигналізація, не може бути кваліфіковане за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

При цьому, приписами ст. 125 КУпАП передбачено відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених ст.ст. 121 - 128, ч. 1 і 2 ст. 129, ст.ст. 139 і 140 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що відповідачем було неправильно кваліфіковано виявлене правопорушення позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП, що потягло за собою протиправне притягнення його до відповідальності за правопорушення, якого він не вчиняв.

Крім того, відповідно ч.1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Вказаною нормою визначений вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Під час розгляду справи не встановлено обставин, що автомобіль, яким керував позивач, був зупинений за наявності підстав, що визначені ст. 35 Закону України "Про національну поліцію".

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Також, згідно ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію", полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

У відповідності до ч. 4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають істотне значення для справи, чи є обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність, які наслідки настали внаслідок правопорушення, з`ясувати дані про особу правопорушника. (ст. 280 КУпАП)

Разом з тим, пункт 1 статті 247 КУпАП вказує на те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано відеофіксацію обставин події, що може свідчити про порушення позивачем вимог п. 9.9 б ПДР.

Так, зі змісту наданого стороною відповідача СД диску вбачається фіксація одного фотознімку та шести відеофайлів, відзнятих боді-камерами поліцейських.

Під час відтворення фотознімку на відеозаписів зі вказаного диску встановлено наступне. Вбачається, що 16.04.2020 о 18 годині 11 хвилин поліцейський повідомляє водія про причини зупинки - порушення водієм вимог дорожнього знаку 3.34 на площі 40-ї Армії у м.Тростянець, надав позивачу для огляду зображення на службовому планшеті. Водій просить надати йому докази, що саме він керував на той момент транспортним засобом. Поліцейський здійснив огляд посвідчення водія, свідоцтва на ТЗ. В подальшому під час розмови між водієм та поліцейськими останні озвучують своє рішення скласти постанову за не увімкнення водієм аварійної світлової сигналізації після його зупинки поліцейським. Позивач не заперечував факт, що він не ввімкнув аварійну сигналізацію, однак запитує поліцейського за порушення якого конкретно пункту ПДР відносно нього буде складено постанову, на що поліцейський пояснює, що за порушення п. 9.9 ПДР, тобто за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, як за більш тяжкою статтею. Надалі зафіксовано як о 18 годині 21 хвилині поліцейський виносить постанову та о 18 годині 33 хвилини оголошує позивачу зміст постанови. Потім о 18 годині 37 хвилин поліцейський знову пояснює позивачу, що він сьогодні, 16.04.2020 на площі 40-ї Армії зупинявся під заборонним знаком.

Із фотознімку (файл №1 на диску) неможливо достеменно встановити номерний знак автомобіля та його марку, зображено місце розташування автомобіля на місцевості, будь-яких осіб в автомобілі на фотознімку не зафіксовано.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Так як зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що відсутнє посилання на технічний засіб, яким здійснено фотофіксацію та відеофіксацію, досліджені судом фото та відеофайли не можна вважати належними і допустимими доказами у підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд констатує відсутність доказів щодо правомірності зупинки транспортного засобу під керуванням позивача.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7).

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Провадження у адміністративній справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП слід закрити, оскільки згідно статтею 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8-10,242,246,250,255, 286, 295 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №1 Тростянецького відділення поліції Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Дарагана Миколи Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серія БАА №639640 від 16.04.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП і накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. та провадження по справі закрити.

Рішення може бути оскаржене сторонами до Другого апеляційного адміністративного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. С. Линник