Справа № 160/10613/19
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2020 року м. Дніпросправа № 160/10613/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 р. в адміністративній справі № 160/10613/19 за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці ДФС, про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2019/200209/2, прийняте 04.10.2019 Дніпропетровською митницею ДФС.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено.

Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 р., ухваленим в порядку письмового провадження, вирішено присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби судові витрати: витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4450,00 гривень; витрати, пов`язані з підготовкою до розгляду справи у загальному розмірі 1716,00 гривень.

Додаткове рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Дніпровською митницею Держмитслужби. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржене додаткове рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у стягненні судових витрат у повному обсязі. Скаржник вказує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на їх підготовку, відсутня калькуляція погодинного надання послуг, що унеможливлює перевірку виконання роботи у повному обсязі та у встановленій кількості витраченого часу. Документи, подані позивачем до митного оформлення, були складені німецькою мовою, тому відповідно до статті 254 Митного кодексу України позивач надав переклад цих документів українською мовою. Отже, переклад таких документів повинен здійснюватися за власний рахунок декларанта. Таким чином, витрати на переклад документів у розмірі 216 грн. не підлягають відшкодуванню за рахунок митниці. Висновок № т108/20, складений 28.01.2019 судовим експертом Пилипенко Г.А. за ініціативою позивача. У випадках необхідності вирішення питань щодо визначення року виготовлення ТЗ, класифікації ТЗ згідно з УКТЗЕД, митної вартості або порушення справи про порушення митних правил посадова особа митного органу може вимагати, зокрема, експертний висновок. Проте, митницею відповідно до графи 33 рішення про коригування митної вартості під час митного оформлення не вимагалося надання такого висновку. Таким чином, на думку скаржника, витрати позивача на експертне автотоварознавче дослідження № т108/20 не підлягають відшкодуванню за рахунок митниці.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити додаткове рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обгрунтоване.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Задовольняючи заяву позивача про розподіл судових витрат, суд першої інстанції дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 4450,00 грн. та витрати, пов`язані з підготовкою до розгляду справи у загальному розмірі 1716,00 грн., підтверджуються наданими позивачем документами та підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Колегія суддів зазначає, що згідно частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За змістом частини 3 цієї ж статті для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

У постанові від 22 грудня 2018 р. у справі № 826/856/18 Верховний Суд, здійснивши аналіз положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновку, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України). При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

На підтвердження судових витрат представником позивача були надані до суду: копія договору про надання правової допомоги від 25.10.2019; копія рахунку № 1 від 25.10.2019, оригінал банківської квитанції №24581 від 25.10.2019, копія рахунку № 2 від 19.12.2019, оригінал банківської квитанції № 7 від 24.12.2019, копія акта наданих послуг від 31.01.2020, оригінал висновку експерта № т108/20, оригінал листа експерта від 28.01.2020, оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру № т108 від 28.01.2020.

Відповідно до пункту 1.1 договору про надання послуг від 25.10.2019 адвокат зобов`язується надавати клієнту юридичні послуги з питань захисту прав та законних інтересів клієнта, а клієнт зобов`язується прийняти та оплатити юридичні послуги на умовах, передбачених даним договором, якщо безоплатне надання правової допомоги не передбачено його умовами. Пунктом 5.4 вказаного договору визначено, що підтвердженням наданих послуг є підписаний сторонами акт наданих послуг.

На підтвердження виконання умов вказаного договору 31.01.2020 сторонами складено акт наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 25.10.2020.

Вказаний акт містить детальний опис наданих послуг, а саме: аналіз публічно доступних у ЄДРСР процесуальних документів Дніпропетровського окружного адміністративного суду та Третього апеляційного адміністративного суду у аналогічних справах 130 хв. 1300,00 грн.; підготовка тексту позовної заяви до Дніпропетровської митниці ДФС, виготовлення копії позовної заяви з додатками 120 хв. 1200,00 грн.; ознайомлення із відзивом Дніпропетровської митниці ДФС 40 хв. 400 грн.; підготовка відповіді на відзив Дніпропетровської митниці ДФС 110 хв. 1100 грн.; підготовка 1 клопотання про витребування доказів та 1 клопотання щодо розподілу судових витрат 45 хв. 450 грн.

Позивачем здійснено оплату наданих послуг у повному обсязі, що підтверджується квитанціями №24581 від 25.10.2019 та №7 від 24.12.2019.

Колегія суддів вважає, що відшкодуванню підлягають такі види послуг адвоката: підготовка тексту позовної заяви до Дніпропетровської митниці ДФС, виготовлення копії позовної заяви з додатками; ознайомлення із відзивом Дніпропетровської митниці ДФС та підготовка відповіді на відзив; підготовка інших заяв та клопотань.

Однак, заявлена до стягнення сума у розмірі 1200 грн., виходячи із часу, затраченого адвокатом (2 години), не є співмірною з огляду на категорію спору (судом першої інстанції справа віднесена до категорії незначної) та змісту позовної заяви, складання якої не потребує заявленого часу для висококваліфікованого фахівця адвоката. Це також стосується із часу, витраченого на ознайомлення із відзивом Дніпропетровської митниці ДФС та підготовку відповіді на відзив; підготовка інших заяв та клопотань.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає за можливе здійснити за рахунок відповідача відшкодування понесених позивачем наступних витрат, розрахованих, виходячі із часу роботу адвоката (600 грн.): підготовка тексту позовної заяви до Дніпропетровської митниці ДФС, виготовлення копії позовної заяви з додатками 600 грн.; ознайомлення із відзивом Дніпропетровської митниці ДФС та підготовка відповіді на відзив (одна година) 600 грн.; підготовка інших заяв та клопотань 600 грн. Всього 1800 грн.

Щодо витрат позивача на проведення експертного автотоварознавчого дослідження.

За приписами частини 5 статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до пункту 1.8. Інструкції про призначення і проведення судових експертиз та експертних досліджень (наказ МЮ України № 53/5) підставою для проведення експертного дослідження є договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовою заявою (листом) замовника (юридичної або фізичної особи), з обов`язковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розв`язанню, а також об`єктів, що надаються. Результати проведення експертних досліджень викладаються у письмовому документі - висновку експертного дослідження.

Відсутність договору між позивачем та експертом унеможливлює відшкодування понесених позивачем витрат.

Щодо витрат позивача на здійснення перекладу документів.

За приписами частини 1 статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Наданий позивачем рахунок № Д-982 на суму 216 грн. не містить переліку документів із посиланням на реквізити, переклад яких здійснено; відсутній також і відповідний договір. договір

Таким чином, витрати позивача на експертне дослідження та послуги перекладу документально не підтверджені, що є підставою для відмови у їх відшкодуванні.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби - задовольнити частково.

Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 р. в адміністративній справі № 160/10613/19 - скасувати на ухвалити нове рішення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби (, вул. Княгині Ольги, буд. 22, м. Дніпро, 49038) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати на суму 1800 (одна тисяча вісімсот) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 26 серпня 2020 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 31 серпня 2020 р.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий