Справа № 824/1601/19-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/1601/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернівецькій області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу №25/24-13-33-05-19//ТД-ФС/189 від 02.12.2019 р. про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 250380 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем протиправно прийнято оскаржувану постанову на підставі лише акта перевірки ГУ ДПС у Чернівецькій області від 18.10.2018 р. №25/24-13-33-05/ НОМЕР_1 , не проведено інспекційне відвідування та не перевірено інформацію податкового органу про факти порушення законодавства про працю, не з`ясовано з якого часу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 працевлаштовані у позивача. Позивач вказав, що встановлені податковим органом факти допущення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до робити без належного оформлення трудових відносин встановлено виключно на підставі письмових пояснень вказаних працівників.

Позивач вказав, що 20.11.2019 р адвокатом опитано працівника ОСОБА_2 , остання повідомила, що 07.12.2017 р. вона написала заяву про прийняття на роботу до ФОП ОСОБА_1 мийником посуду, у зв`язку із чим 07.12.2017 р. позивачем був прийнятий наказ №3 про прийняття її на роботу з 08.12.2017 року. Таким чином, позивач вказує, що ОСОБА_2 приступила до виконання своїх трудових обов`язків 08.12.2017 року. У своїх поясненнях ОСОБА_2 вказала, що відомості зазначені в акті перевірки ГУ ДПС у Чернівецькій області від 18.10.2018 р. №25/24-13-33-05/ НОМЕР_1 про те, що вона працює у ФОП ОСОБА_1 з 05.12.2017 р., а не з 08.12.2017 р. не відповідає дійсності.

Також позивач вказав, що 20.11.2019 р адвокатом опитано працівника ОСОБА_3 , остання повідомила, що не володіє українською мовою, а тому буде давати пояснення російською мовою. ОСОБА_3 вказала, що працівнику податкового органу повідомила, що працює у ФОП ОСОБА_1 з липня 2018 р., однак за рекомендацією працівника ГУ ДПС у Чернівецькій області написала червень 2018 р., при дачі пояснень не була забезпечена перекладачем. Таким чином, ОСОБА_3 вказала, що дата її працевлаштування у позивача, яка вказана у акті перевірки ГУ ДПС у Чернівецькій області від 18.10.2018 р. №25/24-13-33-05/ НОМЕР_1 є неправдивою.

З вказаних підстав, позивач вважає, що постанову про накладення штрафу №25/24-13-33-05-19/ НОМЕР_1 /ТД-ФС/189 від 02.12.2019 р. прийнято безпідставно.

З вказаних підстав, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у відзиві на позов заперечує проти задоволення позову та зазначає про безпідставність позовних вимог. Відповідач вказує, що штраф на позивача накладено на підставі акта перевірки ДПС, у ході якої виявлено порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю. Відповідач вказує, що позивач був присутній під час складення акта перевірки ГУ ДПС у Чернівецькій області від 18.10.2018 р. №25/24-13-33-05/ НОМЕР_1 та підписав його без зауважень, а заперечення на вказаний акт було подано значно пізніше.

З вказаних підстав, відповідач просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Рух справи у суді

24.12.2019 р. ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження по справі та вирішено розглянути справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання по справі призначено на 03.02.2020 року.

В підготовчому засіданні 03.02.2020 р. суд розглянув клопотання представника позивача про виклик свідків та вирішив його задовольнити, викликати у якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . В підготовчому засіданні оголошено перерву до 17.02.2020 року.

Підготовче засідання 17.02.2020 р. знято з розгляду, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному. Розгляд справи призначено на 20.02.2020 року.

14.02.2020 р. представник позивача подав до суду клопотання про виклик свідків посадових осіб ГУ ДПС у Чернівецькій області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які відбирали пояснення у працівників ФОП ОСОБА_1 під час проведення перевірки.

В підготовче засідання 20.02.2020 р. з`явились представник позивача, представники відповідача, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Свідок ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. В підготовчому засіданні на розгляд суду поставлено представником позивача клопотання про залучення до справи перекладача під час допиту свідка ОСОБА_3 , однак суд відмовив у його задоволенні, у зв`язку із відсутністю оригіналів документів, що підтверджують особу та повноваження перекладача. Крім того, судом розглянуто та задоволено клопотання представника позивача та представників відповідача про виклик у якості свідків посадових осіб ГУ ДПС у Чернівецькій області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . За результатами підготовчого засідання суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 23.03.2020 року.

Судове засідання 23.03.2020 р. не відбулось, у зв`язку із запровадженням особливого режиму роботи на період карантинних заходів. Розгляд справи призначено на 30.04.2020 року.

Судове засідання 30.04.2020 р. не відбулось, у зв`язку із неявкою учасників справи. Водночас 29.04.2020 р. від представника відповідача та 30.04.2020 р. від представника позивача надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із дією карантинних та обмежувальних заходів на території України. Розгляд справи призначено на 06.07.2020 року.

Представник позивача 08.05.2020 р. подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом зупинення дії постанови про відкриття виконавчого провадження №61461951 від 04.03.2020 р., виданої Головним державним виконавцем Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) - Істратієм Володимиром Анатолійовичем.

Ухвалою суду від 12.05.2020 р. заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернівецькій області про скасування постанови повернуто заявнику без розгляду.

Представник позивача 13.05.2020 р. подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення з ОСОБА_1 на підставі постанови №25/24-13-33-05-19/ НОМЕР_1 /ТД-ФС/189 виданої 02.12.2019 р. Управлінням Держпраці у Чернівецькій області у виконавчому провадженні №61461951, відкритому Новоселицьким районним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

Ухвалою суду від 13.05.2020 р. заяву про забезпечення адміністративного позову задоволено повністю. Зупинено стягнення з ОСОБА_1 на підставі постанови №25/24-13-33-05-19/ НОМЕР_1 /ТД-ФС/189 виданої 02.12.2019 р. Управлінням Держпраці у Чернівецькій області у виконавчому провадженні №61461951, відкритому Новоселицьким районним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), до набрання судовим рішенням у адміністративній справі №824/1601/19-а законної сили.

В судове засідання 06.07.2020 р. з`явились усі учасники справи. В судовому засіданні допитано свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Свідок ОСОБА_5 не з`явився в судове засідання та не допитувався судом. Оскільки представник відповідача не наполягав на допиті свідка ОСОБА_5 , суд залишив без розгляду клопотання в частині виклику та допиту вказаного свідка.

За результати розгляду справи по суті, представник позивача підтримав заявлений позов, в той час як представники відповідача заперечували проти його задоволення.

На підставі письмових заяв учасників справи, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 20.08.2020 р. в порядку письмового провадження з ініціативи суду витребувано від позивача додаткові докази по справі.

21.08.2020 р. на виконання ухвали суду від 20.08.2020 р. позивачем надано суду додаткові докази по справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

18.10.2019 р. Головне управління ДПС у Чернівецькій області склало акт фактичної перевірки №25/24-13-33-05/ НОМЕР_1 фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в приміщенні ресторану «Колесо», в якому зафіксовано порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України, а саме фактичного допуску до роботи двох осіб без оформлення трудових відносин. (том 1 а.с. 11-12).

22.11.2019 р. представник позивача подав заперечення на акт перевірки від 18.10.2019 р. №25/24-13-33-05/ НОМЕР_1 . (том 1 а.с. 13-17).

27.11.2019 р. податковим органом залишено без розгляду заперечення представника позивача від 22.11.2019 року. (том 1 а.с. 18-19).

29.10.2019 р. відповідач надіслав позивачу повідомлення про отримання 25.10.2019 р. акта перевірки Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 18.10.2019 р. №25/24-13-33-05/ НОМЕР_1 . До акта перевірки додано пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відібрані 10.10.2019 року. В письмових поясненнях ОСОБА_2 вказала, зокрема, що працює у ФОП ОСОБА_1 з 07.12.20017 р., а з 05.12.2017 р. по 07.12.2017 р. проходила стажування. ОСОБА_3 вказала, що працює у ФОП ОСОБА_1 з червня 2018 року. (том 1 а.с. 20, 49-54).

02.12.2019 р. Управлінням Держпраці у Чернівецькій області прийнято постанову №25/24-13-33-05-19/ НОМЕР_1 /ТД-ФС/189 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 250380 гривень. У вказаній постанові зазначено про відібрані пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на підставі яких зроблено висновки про допущення вказаних працівників до роботи без належного оформлення документів. (том 1 а.с. 9).

До матеріалів справи додано протоколи опитування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокатом позивача від 20.11.2019 року. У вказаних поясненнях ОСОБА_2 вказала, що 07.12.2017 р. написала заяву про прийняття на роботу до ФОП ОСОБА_1 мийником посуду та з 08.12.2017 р. приступила до роботи. ОСОБА_3 вказала, що не володіє українською мовою, а тому пояснення надані російською мовою. ОСОБА_3 вказала, що працює у ФОП ОСОБА_1 з липня 2018 р., однак за рекомендацією працівника ГУ ДПС у Чернівецькій області написала червень 2018 р. замість липень 2018 р., при дачі пояснень не була забезпечена перекладачем. Таким чином, ОСОБА_3 вказала, що дата її працевлаштування у позивача, яка вказана у акті перевірки ГУ ДПС у Чернівецькій області є неправдивою. (том 1 а.с. 25-28).

Матеріали справи містять тимчасову посвідку на постійне проживання серія НОМЕР_2 від 06.12.2011 р. видана громадянці Республіки Молдова - ОСОБА_3 . (том 1 а.с. 29-30).

До матеріалів справи додано заяву ОСОБА_2 від 07.12.2017 р. про прийняття на роботу до ФОП ОСОБА_1 з 08.12.2017 р. на посаду мийника посуду. Згідно наказом №3 від 07.12.2017 р. ОСОБА_2 прийнято на роботу з 08.12.2017 року. (том 1 а.с. 87).

Матеріали справи містять відомості про нарахування позивачем заробітної плати застрахованим особам у грудні 2017 р., де гр. ОСОБА_2 нараховано 2477,42 грн за 24 календарних дні. (том 1 а.с. 87-89).

До матеріалів справи додано заяву ОСОБА_3 від 06.07.2018 р. про прийняття на роботу до ФОП ОСОБА_1 з 16.12.2018 р. на посаду шеф-кухаря. Згідно наказом №5/К від 06.07.2018 р. ОСОБА_2 прийнято на роботу з 16.07.2018 року. (том 1 а.с. 91).

Матеріали справи містять відомості про нарахування позивачем заробітної плати застрахованим особам у жовтні 2019 року. (том 1 а.с. 92).

Позивачем надано суду трудовий договір, укладений з ОСОБА_2 08.12.2017 р. про прийняття на роботу мийником посуду з 08.12.2017 р. та трудовий договір, укладений з ОСОБА_3 06.07.2018 р. про прийняття на роботу шеф-кухарем з 16.07.2020 року. (том 1 а.с. 244-246, том 2 а.с. 1-3)

Крім того, позивач надав суду повідомлення про прийняття на роботу працівників ОСОБА_2 з 08.12.2017 р. та ОСОБА_3 з 16.07.2018 року. (том 1 а.с. 242-243, 249)

Також позивачем до матеріалів справи додано графіки обліку робочого часу та відомості про нарахування заробітної плати за грудень 2017 р. та червень-липень 2018 р., відповідно до яких ОСОБА_2 виплачувалась заробітна плата за відпрацьований час з 08.12.2017 р., та ОСОБА_3 з 16.07.2018 р. (том 2 а.с. 4-11).

Під час судового розгляду справи судом допитано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - працівників ФОП ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - інспекторів Головного управління ДПС у Чернівецькій області, ОСОБА_8 директора Колективного підприємства «Колесо».

Свідок ОСОБА_3 надавала пояснення в судовому засіданні за участю перекладача Пашути Ганни Радівни. Вказаний свідок повідомила, що письмові пояснення працівникам податкового органу під час фактичної перевірки давала російською мовою, оскільки українську мову не розуміє, при цьому запис пояснень здійснювала українською мовою під диктовку податкового інспектора. Свідок вказала, що повідомила працівників податкового органу про те, що працює у позивача з липня 2018 р., та зазначила назву місяця «липень», російською мовою - «июнь», однак інспектор вказав, що місяць «июнь» українською мовою буде «червень». Значення слова «червень» свідок не розумів, тому підписала вказані пояснення. Свідок повідомила, що працевлаштована у ФОП ОСОБА_1 з 16 липня 2018 року.

Свідок ОСОБА_2 вказала, що працювала у позивача з 08.12.2017 року та стажування з 05.12.2017 р. по 08.12.2017 р. не проходила. Під час надання пояснень працівникам податкового органу вказувала, що не пам`ятає точно дати прийняття на роботу, оскільки минуло багато часу.

Свідок ОСОБА_4 - інспектор Головного управління ДПС у Чернівецькій області вказав, що під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 відібрали пояснення у осіб, які допомагали позивачу у перевіряємому періоді здійснювати господарську діяльність. Про те, що ОСОБА_3 являється громадянкою іншої держави не пам`ятає.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 - інспектори Головного управління ДПС у Чернівецькій області вказали, що під час проведення перевірки був присутній позивач. Вказані інспектори вказали, що вони не відбирали пояснення у працівників ФОП ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_8 вказав, що є директором Колективного підприємства «Колесо» та одночасно з позивачем здійснює господарську діяльність. Свідок був присутній під час проведення перевірки Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області та вказує, що пояснення у працівників ФОП ОСОБА_1 відбирались під тиском та під диктовку інспекторів. Перекладачі під час відібрання пояснень у працівників позивача не були присутні. Свідок зазначив, що ОСОБА_2 прийшла працевлаштовуватись 07.12.2017 р. та приступила до роботи з 08.12.2017 року. Свідок вказав, що за час спільної роботи з ФОП ОСОБА_1 не допускали до роботи працівників без офіційного працевлаштування.

Мотивувальна частина

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 р. №877-V (далі - Закон №877) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначає постанова Кабінету Міністрів України "Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю" від 21 серпня 2019 р. № 823 (далі - Порядок №823).

Згідно з п.2 Порядку №823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до положень п. 5 Порядку №823 підставами для здійснення інспекційних відвідувань є, зокрема, інформація ДПС та її територіальних органів про факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи) визначено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» від 17 липня 2013 р. N 509 (далі - Порядок N 509).

Згідно з положеннями п. 2 Порядку N 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Відповідно до п. 3 Порядку N 509 справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку. Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Згідно з п. 4 Порядку N 509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу. Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка. У разі відсутності підстав для складення постанови про накладення штрафу уповноважена посадова особа письмово повідомляє про це суб`єкту господарювання чи роботодавцю у строки, визначені абзацом першим пункту 3 цього Порядку.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 24 та ч.ч. 1-2 ст. 265 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

На підставі аналізу вказаних норм судом встановлено, що Порядок № 509 передбачає можливість розгляду справи та накладення на суб`єкта господарювання штрафу на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, в ході якої виявлено порушення законодавства про працю.

Водночас, суд звертає увагу, що ч. 8 ст. 265 КЗпП України визначено, що штрафи, зазначені в абзаці 2 частини 2 цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади, зазначеним у частині 4 цієї статті, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

Тобто, вказана норма встановлює специфічну особливість процедури притягнення до відповідальності юридичних та фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю, у випадку допущення ними конкретно визначеного порушення законодавства про працю, яке полягає, зокрема, у фактичному допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), як у спірних правовідносинах.

При цьому, положення ч. 8 ст. 265 КЗпП України фактично встановлює можливість накладати штраф без здійснення заходу державного нагляду (контролю), виключно на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та яким встановлено період такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

Отже, накладення штрафу за порушення, передбачене абз. 2 ч. 2 статті 265 КЗпП України, лише на підставі акту фактичної перевірки ДПС, її територіального органу, в ході якої виявлено порушення законодавства про працю - є протиправним.

При цьому слід врахувати, що норми ч. 8 ст. 265 КЗпП України мають вищу юридичну силу порівняно із нормами Порядку № 509, який є підзаконним нормативно-правовим актом і прийнятий саме на виконання ст. 265 КЗпП України, а тому не може їй суперечити.

Таким чином, отримавши від Головного управління ДПС у Чернівецькій області акт №25/24-13-33-05/ НОМЕР_1 про проведення фактичної перевірки, в якому викладені висновки про порушення позивачем вимог законодавства про працю, відповідальність за які встановлена абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, відповідач зобов`язаний був відповідно до ч. 8 ст. 265 КЗпП України та Порядку №823 призначити і провести інспекційне відвідування позивача, в ході якого мав встановити, чи дійсно були допущені відповідні порушення трудового законодавства.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що для вирішення питання про відповідальність особи на підставі ч. 2 ст. 265 КЗпП України, уповноважена посадова особа Держпраці та її територіальних органів повинна за загальним правилом встановити суть правопорушення, обставини його вчинення та докази, які це підтверджують. Така сукупність дій включає і встановлення обставин, чи взагалі мало місце порушення трудового законодавства.

Водночас, судом встановлено, що 18.10.2019 р. Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області складено акт фактичної перевірки №25/24-13-33-05/ НОМЕР_1 фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому зафіксовано порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України, а саме фактичного допуску до роботи двох осіб без оформлення трудових відносин, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

22.10.2019 р. Головне управління ДПС у Чернівецькій області надіслало відповідачу матеріали фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , а саме акт перевірки та пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 10.10.2019 року.

Однак, судом встановлено, що під час фактичної перевірки інспекторами Головного управління ДПС у Чернівецькій області досліджено трудові договори, накази, відомості, договори оренди приміщення та відібрано письмові пояснення у позивача та працівників ФОП ОСОБА_1 . Разом з тим, Управлінням Держпраці в Чернівецькій області під час прийняття оскаржуваної постанови не досліджено документів для прийняття відповідного рішення, а висновки зроблено лише на підставі акта перевірки податкового органу.

Відповідно до наданих суду трудових договорів, відомостей про нарахування заробітної плати та табель обліку робочого часу працівників ФОП ОСОБА_1 за грудень 2017 р. та червень-липень 2018 року; повідомлень, які подаються до податкового органу за місцем обліку, про прийняття на роботу позивачем працівників, а також пояснень допитаних в судовому засіданні свідків, підтверджено, що працівник ОСОБА_2 приступила до виконання трудових обов`язків з 08.12.2017 р., а ОСОБА_3 з 16.07.2018 року. При цьому, зазначені докази спростовують інформацію вказану у письмових поясненнях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 10.10.2019 р., відібраних інспекторами Головного управління ДПС у Чернівецькій області, а саме, що ОСОБА_2 проходила стажування у ФОП ОСОБА_1 з 05.12.2017 р., а ОСОБА_3 працювала з червня 2018 року. Також ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були допитані в судом в якості свідків, попереджені про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих свідчень та не підтвердили інформацію, вказану у письмових поясненнях від 10.10.2019 року.

З огляду на зазначене, суд встановив, що відповідач прийняв оскаржувану постанову лише на підставі акта фактичної перевірки №25/24-13-33-05/ НОМЕР_1 від 18.10.2019 р. та письмових поясненнях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 10.10.2019 р., не дослідивши усіх документів підтверджуючих дату працевлаштування вказаних працівників у ФОП ОСОБА_1 , не встановив усіх обставин на підтвердження порушення позивачем законодавства про працю та протиправно і необґрунтовано застосував до у ФОП ОСОБА_1 штрафні санкції.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачем не доведено суду правомірність прийняття постанови про накладення штрафу №25/24-13-33-05-19//ТД-ФС/189 від 02.12.2019 р. про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 250380 гривень. Крім того, під час судового розгляду справи судом не підтверджено висновків відповідача та податкового органу щодо допуску позивачем до роботи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без оформлення трудових відносин.

З вказаних підстав суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Судові витрати

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Положення ч. 3, 4 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Приписами п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону № 5076-VI визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до п. 6, 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що позивач поніс витрати на правову допомогу в сумі 15320,50 грн, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 26.04.2017 р. №83/17, звітом (актом) наданих послуг від 07.07.2020 р. та квитанцією до прибуткового касового ордера №7/20/7 від 07.07.2020 р. про оплату послуг адвоката в сумі 15320,50 гривень. (том 1 а.с.234-237, том 2 а.с. 13).

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено за поданий адміністративний позов судовий збір в сумі 2503,90 грн та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 630,60 гривень.

Таким чином, понесені позивачем витрати - сплачений судовій збір та витрати на правову допомогу на загальну суму 18455 грн підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу №25/24-13-33-05-19//ТД-ФС/189 від 02.12.2019 р. про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 250380 гривень.

3. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 2503,90 грн згідно квитанції №68 від 12.12.2019 р., 630,60 грн згідно квитанції №32369 від 13.05.2020 р., та витрати на правову допомогу в сумі 15320,50 гривень.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 (с. Ванчиківці, Новоселицький район, Чернівецька область, 60351, код РНОКПП НОМЕР_1 ).

відповідач: Управління Держпраці у Чернівецькій області (вул. Зелена, 3, м. Чернівці, 58003, ).

Суддя Т.М. Брезіна