Справа № 640/19944/19
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2020 року м. Київ № 640/19944/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Трейд Компані» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

установив:

18.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто Трейд Компані" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 24.07.2019 №UA100110/2019/300139/2.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивачем під час митного оформлення товарів за митною декларацією від 24.07.2019 №UA100110/2019/144286 подано передбачені Митним кодексом України від 13.03.2012 №4495-VІ (МК України), документи, що підтверджують правомірність формування митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. Такі документи у повній мірі, підтверджують числові значення складових декларованої позивачем митної вартості товару.

Позивач зазначає, що серед обставин, які зумовили винесення оскаржуваного рішення відповідач вказав не надання пакувальних листів до товару. Однак, така вимога митного органу була незаконною, адже перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості - не містить такого документа як пакувальний лист, а частина п`ята статті 53 МК України забороняє вимагати у декларанта будь-які інші документи відмінні від тих, що зазначені в статті 53 МК України.

Також позивач вважає безпідставними посилання відповідача на те, що по інвойсу від 26.06.2019 №100462, сторони погодили, що відстрочення платежу складає до 90 днів після складання інвойсу, а за по контрактом від 15.01.2016 №12016 начебто 45. Однак, умова договору про відстрочку платежу в строк до 90 днів, говорить про те, що така відстрочка може складати як 1 день так і 90 днів. Крім того, вказаний термін відстрочки узгоджується із контекстом пункту 6.2. контракту зі змінами внесеними доповненням від 15.03.2019 №4.

На думку позивача відповідач безпідставно проігнорував висновок Київської торгово-промислової палати від 12.07.2019 №Ц-630. Так, після замовлення товару у Costruzione Emiliana Ingranaggi - G.E.I. S.p.a.», Італія в червні 2019 року, ТОВ «Авто Трейд Компані» замовило у Київської торгово-промислової палати експертний висновок щодо надання інформації стосовно контрактної (ринкової) вартості на запасні частини для автомобілів, що імпортуються в Україну, відповідно до контракту від 15.01.2016 №12016 з Італії, а саме товару: Диск гальмівний, арт, 215.042, Диск гальмівний, арт. 215.075, Диск гальмівний, арт. 215.082. Тобто, висновок складено по спірним товарам.

Висновком Київської торгово-промислової палати від 12.07.2019 №Ц-630 підтверджено, що ціни зазначені в інвойсі від 26.06.2019 №100462 до контракту від 15.01.2016 №12016, знаходяться в діапазоні ринкових цін та відповідає цінам країни виробника Costruzione Emiliana Ingranaggi - С.Е.І. S.p.a.», Італія. Тому, є необґрунтованою позиція відповідача про те, що висновок Київської торгово-промислової палати від 12.07.2019 №630-Ц не підтверджує вартість товару заявлену декларантом.

Позивач вважає необґрунтованим висновок відповідача про неможливість підтвердження вартості транспортування товару виключно довідкою ТОВ «ЛТЛ Сервіс Україна» про транспортні витрати від 18.07.2019 №18/07-2. Так, акт здачі-прийняття робіт по перевезення вантажу, в якому вказано повну вартість послуг 10 233 грн, був підписаний 25.07.2019, тобто вже після винесення оскаржуваного рішення і фізично не міг бути наданий митному органу.

Щодо зазначення у CMR від 17.07.2019 №57307 про надання транспортних послуг підприємством «TORN TRANS» LTD позивач пояснив, що для перевезення вантажу уклав договір про надання транспортно-експедиторських послуг по організації перевезення вантажів від 03.04.2019 №ЛТЛ00388 із ТОВ «ЛТЛ Сервіс Україна» згідно умов якого ТОВ «ЛТЛ Сервіс Україна» відповідає за перевезення вантажів ТОВ «Авто Трейд Компані» та вправі залучати для здійснення перевезень відповідні транспортні компанії, у даному випадку «TORN TRANS» LTD. При цьому, договірні відносини між TORN TRANS» LTD та ТОВ «ЛТЛ Сервіс Україна» знаходяться в межах комерційної таємниці цих двох суб`єктів господарювання та відповідно за своєю природою вже не є документами, що підтверджують витрати позивача. Інформація про договірні відносини експедитора та перевізника може тільки показати скільки коштували безпосередньо експедиторські послуги за вирахуванням послуг з перевезення, що не має значення для цілей митного оформлення.

Позивач зауважив за контрактом від 15.01.2016 №12016, за майже чотири роки співпраці здійснено не одну поставку ідентичного товару. Одна з останніх поставок в складі якої був ідентичний товар була за ВМД від 20.10.2016 №100270001/2016/273223 при митному оформленні товару за якою у митного органу не виникло жодних питань до декларанта.

Також позивач вважає, що контролюючим органом всупереч вимог МК України не доведено неможливості визначення митної вартості на підставі наданих позивачем документів, що є обов`язковою передумовою для застосування другорядного методу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Трейд Компані" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому вказав на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ТОВ "Авто Трейд Компані".

Зауважив, що у ході дослідження документів, поданих ТОВ "Авто Трейд Компані" разом із МД від 24.07.2019 №UA100110/2019/144286, у митного органу виникли сумніви щодо заявленої позивачем митної вартості товару, адже позивачем не надано контракт від 15.01.2016 №12016 у зв`язку із чим неможливо перевірити достовірність декларування. Також надана ТОВ "Авто Трейд Компані" довідка ТОВ «ЛТЛ Сервіс Україна» про транспортні витрати від 18.07.2019 №18/07-2 не може слугувати належним джерелом даних про фактичні транспортні витрати, адже позивачем не надано договору про надання транспортно-експедиційних послуг, рахунки-фактури, акти виконаних робіт (наданих послуг), банківські та платіжні документи. При цьому, у CMR від 17.07.2019 №57307 зазначено, що транспортні послуги надавались підприємством «TORN TRANS» LTD.

Враховуючи наявність вказаних сумнівів митним органом витребувано у позивача додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Однак, надані позивачем документи прийняті до уваги митним органом, але не можуть бути підтвердженням заявленої митної вартості товару.

Так, надані видаткові накладні від 15.08.2018, від 29.08.2018, від 22.10.2018 та МД від 20.06.2016 №10027001/2016/273223 містять застарілу інформацію, а тому не усувають виявлені розбіжності. До того ж, МД від 20.06.2016 №10027001/2016/273223 відсутня у центральній інформаційній базі рівня цін.

Висновок Торгово-промислової палати від 12.07.2019 №Ц-630 наданий на підставі документів імпортера. Зазначені у висновку посилання на інформаційні джерела мережі інтернет не мітять даних про ціну товару, а на одному із них інформація про ціни за фасований у пачки 0,5-1 кг за ціною 44 дол. США за пачку. Також у висновку зазначено, що вартість визначена без огляду та ідентифікації імпортованої продукції. Тому, висновок прийнятий до уваги, але не є визначальним при визначенні митної вартості товару, оскільки не містить інформації щодо відповідності ціни товару ціновій кон`юктурі ринку.

Відповідно до пункту 3.2 контракту від 15.01.2016 №12016 разом з товаром Постачальник передає оригінали належним чином оформлених документів: інвойс, пакувальний лист з ваговими характеристиками, копію експортної декларації, транспортну накладну, сертифікат походження товару. Проте, до митного оформлення не надано пакувальний лист з ваговими характеристиками, копію експортної декларації, транспортну накладну.

Згідно пункту 6.2 контракту від 15.01.2016 №12016 умови оплати товару -передоплата або відстрочка платежу до 45 днів з дати інвойсу, однак у інвойсі від 26.06.2019 №100462 зазначено, що перерахунок здійснюється протягом 90 днів.

За результатом розгляду додатково наданих позивачем документів відповідач дійшов висновку про наявність розбіжностей та відсутність інформації про всі складові митної вартості товару у поданих до митного оформлення документах, у зв`язку із чим заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Враховуючи неможливість застосування основного методу, керуючись положеннями частини 4 статті 57 та частини 5 статті 55 МК України, з декларантом проведено процедуру консультації шляхом направлення електронного повідомлення з переліченням причин незастосування основного методу визначення митної вартості та обґрунтування щодо визначення митної вартості товарів.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами, прийнятої органом доходів і зборів, з дотриманням умов, зазначених у статтях 59 та 61 Кодексу.

Митне оформлення за МД від 20.06.2016 №10027001/2016/273223 не було прийнято до уваги по причині відсутності даної митної декларації в центральній інформаційній базі даних рівня цін. Також, митна декларація від 20.06.2016 № 10027001/2016/273223 не могла слугувати джерелом при прийнятті рішення про коригування митної вартості, так як це суперечить частині 1 статей 59, 60 Кодексу («і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього»).

Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до положень статті 62 Кодексу.

Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у статті 63 Кодексу.

Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (від 15.07.2019 №UA100110/2019/142526).

Позивачем подано відповідь на відзив.

Отже, суд дослідив матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надав їм юридичну оцінку та встановив наступне.

24.07.2019 ТОВ "Авто Трейд Компані" звернулося до Київської міської митниці ДФС для митного оформлення (випуску) товарів, які були поставлені згідно контракту від 15.01.2016 №12016, укладеного між ТОВ "Авто Трейд Компані" та компанією Costruzione Emiliana Ingranaggi - С.Е.І. S.p.a.» (Італія), відповідно до умов якого останнє взяло на себе зобов`язання поставити Позивачу запасні частини для вантажних автомобілів, а Позивач зобов`язався прийняти та оплатити товар, найменування, кількість та вартість якого має бути визначена в інвойсах, що є невід`ємними частинами даного Контракту.

Відповідно до умов вказаного контракту та інвойсу від 26.06.2019 №100462 ТОВ "Авто Трейд Компані" отримано запчастини в асортименті на загальну суму 19 556,26 Євро.

24.07.2019 з метою митного оформлення зазначеного товару ТОВ "Авто Трейд Компані" уповноваженого декларанта подано митну декларацію №UA100110/2019/144286, відповідно до якої митна вартість товару визначена за ціною контракту на рівні 19 556,26 Євро до якої додано транспортні витрати на перевезення товару за межами України у сумі 3 037 грн.

Разом із митною декларацією від 24.07.2019 №UA100110/2019/144286 декларант подав до митного органу наступні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення:

- рахунок фактура (інвойс) від 26.06.2019 № 100462;

- CMR від 17.07.2019 №57307;

- сертифікат з перевезення (походження) товару форми ЕІЖ.1 від 27.06.2019 №С251769;

- МД від 24.07.2019 №№UA100110/2019/144094.001, №UA100110/2019/00956;

- бухгалтерський документ, що підтверджує вартість товару від 29.08.2018 №000015653;

- довідка про вартість перевезення товару № 18/07-2 бід 18.07.2019;

- контракт від 15.01.2016 №12016;

- договір про надання послуг митного брокера від 08.09.2018 №100/8;

- висновок Торгово-промислової палати від 12.07.2019 №Ц-630;

- експортна декларація країни відправлення від 27.06.2019 №ITQW71Т0044908Е9.

Під час контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості товару на підставі поданих митних декларацій у Митного органу виник сумнів стосовно достовірності наданих ТОВ "Авто Трейд Компані" до митного оформлення відомостей, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості товару, обґрунтований наступним:

- не надано контракт від 15.01.2016 №12016;

- довідка про транспортні витрати від 18.07.2019 №18/07-2 видана ТОВ «ЛТЛ Сервіс Україна», однак у CMR від 17.07.2019 №57307 зазначено, що транспортні послуги надавались підприємством «TORN TRANS» LTD, не надано договору про надання транспортно-експедиційних послуг, рахунки-фактури, акти виконаних робіт (наданих послуг), банківські та платіжні документи.

З огляду на викладене та вважаючи подані позивачем документи недостатніми для підтвердження визначеної ним за основним методом митної вартості таких товарів, митний орган пропонував позивачу (у тому числі, шляхом надіслання електронних повідомлень) надати протягом 10 календарних днів додаткові документи, які підтверджують заявлену ним митну вартість товару, а саме:

1) рахунок-фактуру (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

2) банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

3) документи, що можуть ідентифікувати особу, що забезпечила перевезення та на користь якої здійснюється оплата за такі перевезення (договір на перевезення, заявки до договору перевезення, що містять відомості стосовно вартості перевезення та є невід`ємною частиною договору);

4) платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (видаткові та податкові накладні);

5) каталоги, прайс-листи виробника товару;

6) зовнішньоекономічний договір;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Також, декларанта повідомлено, що відповідно до частини 6 статті 53 МК України, він за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи, які не зазначені у даному переліку.

Представником позивача для підтвердження митної вартості подано наступні додаткові документи:

- видаткові накладні від 15.08.2018, від 19.08.2018, від 22.10.2018;

- висновок Торгово-промислової палати від 12.07.2019 №Ц-630;

- експортна декларація країни відправлення від 27.06.2019 №ITQW71Т0044908Е9;

- контракт від 15.01.2016 №12016.

Після розгляду документів вказаних документів, Київською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 24.07.2019 №UA100110/2019/300139/2, згідно якого скориговано митна вартість товару, що призвело до збільшення митних платежів на загальну суму 18 837,41 грн.

У якості підстави для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів від 24.07.2019 №UA100110/2019/300139/2 зазначено, що документи, подані для визначення митної вартості товару відповідно до статті 53 Кодексу, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, адже:

1) висновок Торгово-промислової палати від 12.07.2019 №Ц-630 наданий на підставі документів імпортера. Зазначені у висновку посилання на інформаційні джерела мережі інтернет не мітять даних про ціну товару, а на одному із них інформація про ціни за фасований у пачки 0,5-1 кг за ціною 44 дол. США за пачку. Також у висновку надано зазначено, що вартість визначена без огляду та ідентифікації імпортованої продукції. Тому, висновок прийняти й до уваги, але не є визначальним при визначенні митної вартості товару, оскільки не містить інформації щодо відповідності ціни товару ціновій кон`юктурі ринку.

2) відповідно до пункту 3.2 контракту від 15.01.2016 №12016 разом з товаром Постачальник передає оригінали належним чином оформлених документів: інвойс, пакувальний лист з ваговими характеристиками, копію експортної декларації, транспортну накладну, сертифікат походження товару. Проте, до митного оформлення не надано пакувальний лист з ваговими характеристиками, копію експортної декларації, транспортну накладну.

3) відповідно до пункту 6.2 контракту від 15.01.2016 №12016 умови оплати товару -передоплата або відстрочка платежу до 45 днів з дати інвойсу, однак у інвойсі від 26.06.2019 №100462 зазначено, що перерахунок здійснюється протягом 90 днів.

Отже, надані документи прийняті до уваги митним органом, але не можуть бути підтвердженням заявленої митної вартості товару.

За результатом розгляду додатково наданих позивачем документів відповідач дійшов висновку про наявність розбіжностей та відсутність інформації про всі складові митної вартості товару у поданих до митного оформлення документах, у зв`язку із чим заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Враховуючи неможливість застосування основного методу, керуючись положеннями частини 4 статті 57 та частини 5 статті 55 МК України, з декларантом проведено процедуру консультації шляхом направлення електронного повідомлення з переліченням причин незастосування основного методу визначення митної вартості та обґрунтування щодо визначення митної вартості товарів.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами, прийнятої органом доходів і зборів, з дотриманням умов, зазначених у статтях 59 та 61 Кодексу.

Митне оформлення за МД від 20.06.2016 №10027001/2016/273223 не було прийнято до уваги по причині відсутності даної митної декларації в центральній інформаційній базі даних рівня цін. Також, митна декларація від 20.06.2016 № 10027001/2016/273223 не могла слугувати джерелом при прийнятті рішення про коригування митної вартості, так як це суперечить частині 1 статей 59, 60 Кодексу («і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього»).

Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до положень статті 62 Кодексу.

Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у статті 63 Кодексу.

Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (від 15.07.2019 №UA100110/2019/142526).

Вважаючи протиправним рішення про коригування митної вартості товарів від 24.07.2019 №UA100110/2019/300139/2, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначає Митний кодекс України.

Статтею 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 51 Митного кодексу України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 та 2 якої митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина перша статті 52 МК України).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (частина друга статті 52 МК України).

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню:

1) плата за будівництво, спорудження, складення, технічне обслуговування або технічну допомогу, здійснені після ввезення імпортних товарів, таких як промислова установка, машини або обладнання;

2) витрати на транспортування після ввезення;

3) податки, які справляються в Україні.

Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Згідно частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Стаття 57 Митного кодексу України регулює методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, а саме:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно зі статтею 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За приписами частин 5-8 статті 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Відповідно до частини першої статті 60 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Згідно статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Системний аналіз наведених вище норм Митного кодексу України дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

У постановах від 21.02.2020 у справі №813/1229/16 та від 28.02.2020 у справі №804/3463/15 Верховний Суд висловив позицію, що положення статей 53-55, 57-58 Митного кодексу України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Встановлено, що підставами для витребування у позивача додаткових документів для підтвердження митної вартості товару слугували наступні обставини:

- до МД від 24.07.2019 №UA100110/2019/144286 не надано контракт від 15.01.2016 №12016;

- довідка про транспортні витрати від 18.07.2019 №18/07-2 видана ТОВ «ЛТЛ Сервіс Україна», однак у CMR від 17.07.2019 №57307 зазначено, що транспортні послуги надавались підприємством «TORN TRANS» LTD, не надано договору про надання транспортно-експедиційних послуг, рахунки-фактури, акти виконаних робіт (наданих послуг), банківські та платіжні документи.

Встановлено, що безпосередньо у графі 44 МД від 24.07.2019 №UA100110/2019/144286 у переліку доданих документів відсутній контракт від 15.01.2016 №12016.

Разом з цим, у графі 44 МД від 24.07.2019 №UA100110/2019/144286 міститься відмітка «Див.доп.», що свідчить про те, що повний перелік документів доданих до МД від 24.07.2019 №UA100110/2019/144286 не помістився у графі 44 МД та включає також документи, зазначені у доповненні до вказаної МД.

Судом оглянуто доповнення №1 до графи 44 МД від 24.07.2019 та встановлено, що позивачем додано, зокрема, документ від 15.01.2016 №12016 за кодом 4104.

Згідно Класифікатора документів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 №1011, код 4104 - зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів.

Відтак, суд дійшов висновку, що до МД від 24.07.2019 №UA100110/2019/144286 позивачем додано зовнішньоекономічний контракт від 15.01.2016 №12016 (код 4104), а тому доводи відповідача про неподання позивачем вказаного зовнішньоекономічного контракту є безпідставними.

Щодо сумнівів відповідача у частині достовірності заявлених транспортних витрат, суд зазначає наступне.

За змістом статті 53 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема:

- витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

- витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Встановлено, що одночасно із МД від 24.07.2019 №UA100110/2019/144286 позивачем подано автотранспортну накладну CMR від 17.07.2019 №57307 та довідку про вартість перевезення товару № 18/07-2 бід 18.07.2019.

Разом з цим, довідка про транспортні витрати від 18.07.2019 №18/07-2 видана ТОВ «ЛТЛ Сервіс Україна», у той час як перевізником товару у автотранспортній накладній CMR від 17.07.2019 №57307 зазначено «TORN TRANS» LTD. При цьому, позивачем не надано жодних документів на підтвердження наявності господарських відносин із ТОВ «ЛТЛ Сервіс Україна» чи «TORN TRANS» LTD, або ж інших документів для підтвердження вартості доставки товару.

З урахуванням наведеного суд вважає, що вказана розбіжність викликала обґрунтований сумнів у відповідача щодо правильності заявлених позивачем витрат на транспортування товару, які включені до його митної вартості.

Відтак, відповідач обґрунтовано витребував у позивача додаткові документи для підтвердження задекларованої вартості транспортування товару.

При цьому, суд враховує, що відповідач витребував у позивача повністю усі документи за переліком згідно статті 53 МК України, а не тільки ті, які підтверджують розмір транспортних витрат, що не відповідає зазначеним приписам Митного Кодексу України.

Визначаючись щодо обґрунтованості доводів Митниці щодо неможливості підтвердження поданими позивачем документами митної вартості товару заявленої у МД від 24.07.2019 №UA100110/2019/144286, суд зважає на таке.

Так, відповідно до пункту 3.2 контракту від 15.01.2016 №12016 разом з товаром Постачальник передає оригінали належним чином оформлених документів: інвойс, пакувальний лист з ваговими характеристиками, копію експортної декларації, транспортну накладну, сертифікат походження товару.

Встановлено, що до митного оформлення не надано пакувальний лист з ваговими характеристиками, копію експортної декларації, транспортну накладну.

Перелік документів, які декларант обов`язково подає органу доходів і зборів на підтвердження заявленої митої вартості товарів визначений у статті 53 Митного кодексу України, до якого не відноситься надання декларантом пакувального листа.

Водночас, частиною п`ятою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, відсутні законні підстави для витребування у позивача пакувального листа, а ненадання позивачем такого документа не свідчить про не підтвердження заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 6.2 контракту від 15.01.2016 №12016 умови оплати товару -передоплата або відстрочка платежу до 45 днів з дати інвойсу, однак у інвойсі від 26.06.2019 №100462 дійсно зазначено, що перерахунок здійснюється протягом 90 днів.

Суд зазначає, що вказана розбіжність відсутня якщо враховувати умови контракту від 15.01.2016 №12016 із доповненням від 15.03.2019 №4 до контракту від 15.01.2016 №12016, яким пункт 6.2 контракту від 15.01.2016 №12016 викладено у наступній редакції «умови оплати товару - передоплата або відстрочка платежу до 90 днів з дати інвойсу».

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів подання позивачем до митного органу доповнення від 15.03.2019 №4 до контракту від 15.01.2016 №12016, а тому аналізуючи зміст виключно контракту від 15.01.2016 №12016 та інвойсу від 26.06.2019 №100462 митний орган дійшов обґрунтованого висновку про наявність вказаної розбіжності.

При цьому суд зазначає, що вказана розбіжність стосується виключно строків розрахунків за товар, але не ціни товару, що має визначальне значення для цілей митного оформлення.

Також відповідач не врахував у якості документа, що підтверджує заявлену митну вартість висновок Торгово-промислової палати від 12.07.2019 №Ц-630.

Дослідивши вказаний висновок суд зазначає, що дійсно, вказаний висновок складено на підставі аналізу наданих позивачем документів, а окремі посилання на джерела в мережі Інтернет не містять інформації про вартість оцінюваних товарів.

Водночас, у вказаному висновку досліджувались документи, які надавались митному органу, заявлена позивачем митна вартість товарів співставлена із цінами такого товару в мережі Інтернет та зазначено, що заявлена позивачем митна вартість знаходиться в діапазоні ринкових цін, відповідає цінам країни-виробника та може становити вказані позивачем розміри.

Верховний Суд у постановах від 06.02.2020 у справі №540/2219/18 та від 25.06.2020 у справі №П/811/687/16 зазначає про безпідставність посилань митниці в обґрунтування власних сумнів на неподання декларантом висновків про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини, оскільки такі документи згідно з частиною другою статті 53 МК не є обов`язковими. Відповідно, неподання декларантом таких документів не може бути підставою для прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості товарів.

З огляду на викладене, суд не вважає висновок Торгово-промислової палати від 12.07.2019 №Ц-630 беззаперечним підтвердженням заявленої позивачем митної вартості товару. Водночас, доводи відповідача про можливу недостовірність вказаного висновку суд не розцінює як доказ правомірності оскаржуваного рішення.

Проаналізувавши додатково надані позивачем документи суд вважає, що позивачем не спростовано обґрунтованих сумнівів митного органу щодо дійсної вартості транспортування товару.

Так, додатково надані видаткові накладні від 15.08.2018, від 29.08.2018, від 22.10.2018 та МД від 20.06.2016 №10027001/2016/273223 містять застарілу інформацію.

Висновок Торгово-промислової палати від 12.07.2019 №Ц-630, експортна декларація країни відправлення від 27.06.2019 №ITQW71Т0044908Е9, контракт від 15.01.2016 №12016, взагалі не містять інформації щодо вартості та умов перевезення, а тому не усувають виявлені розбіжності щодо дійсної вартості транспортування товару.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що уклав договір про надання транспортно-експедиторських послуг по організації перевезення вантажів від 03.04.2019 №ЛТЛ00388 із ТОВ «ЛТЛ Сервіс Україна» згідно умов якого ТОВ «ЛТЛ Сервіс Україна» відповідає за перевезення вантажів ТОВ «Авто Трейд Компані» та вправі залучати для здійснення перевезень відповідні транспортні компанії, у даному випадку «TORN TRANS» LTD. При цьому, договірні відносини між «TORN TRANS» LTD та ТОВ «ЛТЛ Сервіс Україна» знаходяться в межах комерційної таємниці цих двох суб`єктів господарювання та відповідно за своєю природою вже не є документами, що підтверджують витрати позивача.

Суд враховує, що в матеріалах наявний акт виконаних робіт (наданих послуг) від 25.07.2019 №ЛТ1199 складений згідно договору від 03.04.2019 №ЛТЛ00388, який не міг бути поданий до митного оформлення в силу його відсутності станом на 24.07.2019.

Разом з цим, позивач не подав до митного оформлення договір про надання транспортно-експедиторських послуг по організації перевезення вантажів від 03.04.2019 №ЛТЛ00388 із положень якого митний орган міг встановити можливість залучення ТОВ «ЛТЛ Сервіс Україна» третіх осіб («TORN TRANS» LTD) для здійснення перевезення товару, а також можливість подання позивачем доказів господарських відносин із ТОВ «ЛТЛ Сервіс Україна».

Таким чином, суд дійшов висновку, що наданими позивачем до митного органу документами не підтверджується розмір такої складової митної вартості як вартість перевезення товару. Відповідно, заявлена позивачем митна вартість товару не може вважатись належним чином підтвердженою у контексті правовідносин позивача та відповідача, які виникли у зв`язку із митним оформленням товару за МД від 24.07.2019 №UA100110/2019/144286.

Отже, суд вважає обґрунтованим висновок відповідача про те, що надані позивачем документи не можуть бути підтвердженням заявленої митної вартості товару.

Разом з цим, у постанові від 27.04.2020 у справі №140/804/19 Верховний Суд вказав, що зі змісту положень розділу ІІІ ("Митна вартість товарів та методи її визначення") Митного кодексу України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановленні належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановленні достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів. Відповідно до положень пункту третього частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Крім того, відповідно до пунктів 1, 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

- обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

- наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

- обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Як зауважив Верховний Суд у постанові від 25.02.2020 у справі №260/718/19 у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Між тим, як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 24.07.2019 №UA100110/2019/300139/2, щодо обставин проведення коригування митної вартості та обґрунтування її скоригованого розміру, зазначено лише дату та номер митної декларації (від 15.07.2019 №UA100110/2019/142526), на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України.

У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Наведений висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24.01.2019 у справі №821/1697/17.

З урахуванням наведеного у сукупності, суд дійшов висновку, що рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 24.07.2019 №UA100110/2019/300139/2 не відповідає імперативній вимозі щодо обґрунтованості таких рішень, що свідчить про протиправність та необхідність скасування вказаного рішення.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем не доведено обґрунтованості оскаржуваного рішення, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог.

При розгляді даної справи суд враховував положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України», «Проніна проти України» та «Серявін та інші проти України»: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії».

З огляду на наведене суд надав правову оцінку визначальним доводам сторін. Відсутність у даному рішенні правової оцінки окремих доводів сторін жодним чином не відобразилось на повноті та об`єктивності дослідження судом обставин справи та не вплинуло на результат розгляду даної справи.

Частинами першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню повністю, а згідно наявного у справі платіжного доручення від 15.10.2019 №83 позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 1920 грн, то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 242-246, 255 КАС України,

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Трейд Компані" задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 24.07.2019 №UA100110/2019/300139/2.

Стягнути з Київської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Трейд Компані" витрати по сплаті судового збору у розмірі 1920 (одна тисяча дев`ятсот двадцять) грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто Трейд Компані" (місцезнаходження юридичної особи: 03141, місто Київ, вулиця Волгоградська, будинок 41; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 22865605).

Відповідач - Київська митниця Держмитслужби (місцезнаходження юридичної особи: 03124, місто Київ, бульвар Гавела Вацлава, будинок 8-А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 43337359).

Суддя О.М. Чудак