Справа № 560/1524/20
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1524/20
РІШЕННЯ

іменем України

02 вересня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про скасування рішення та повернення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про скасування рішення про утримання надміру виплачених сум пенсії №69 від 28.11.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 2009 року він отримує частину пенсії у зв`язку з втратою годувальника. 28 листопада 2019 року відповідачем прийняте спірне рішення, яким передбачене утримання надміру виплачених позивачу сум пенсії в розмірі 9222,41 грн. за період з 01.07.2013 по 28.02.2019 у зв`язку з працевлаштуванням, про яке позивач начебто не повідомив орган пенсійного фонду.

З таким висновком позивач не погоджується, оскільки вважає, що недостовірних відомостей він не подавав, даних не приховував, навпаки неодноразово звертався до пенсійного фонду, повідомляючи про факт працевлаштування. Позивач вважає, що не вчиняв дій, які є підставою для утримання з нього коштів, тому рішення відповідача є протиправним. Також позивач заявив вимогу про повернення йому вже стягнутих коштів.

Провадження у справі відкрите за правилами спрощеного позовного провадження.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поданий відзив, у якому у задоволенні позову просить відмовити.

Покликається на те, що спірне рішення про стягнення з позивача виплачених надміру сум пенсії та подальше їх часткове утримання вчинені за результатами звірки даних одержувачів пенсій та системи персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб. Підставою рішення є відомості про зловживання пенсіонера, а саме неповідомлення ним про факт працевлаштування з 01.07.2013 року у Хмельницькому національному університеті та отримання заробітної плати. Зазначає, що впродовж 2013-2019 років позивач дійсно неодноразово звертався до управління, однак подавав документи для продовження отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, отримання посвідчень. У той же час про факт працевлаштування він не повідомляв, про що свідчить відсутність у пенсійній справі будь-яких документів про це. Таким чином, відповідач вважає, що утримання з пенсії позивача здійснюється з дотриманням визначеного чинним законодавством порядку.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві, позовні вимоги підтримує.

Дослідивши обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства II-ї групи, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, з 2009 року отримуючи частину пенсії у зв`язку з втратою годувальника, яка призначена йому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Станом на дату призначення пенсії позивач не працював, що ніким не заперечується.

Згідно з довідкою Хмельницького Національного університету від 23.01.2020 року №058/32 ОСОБА_1 працює у Хмельницькому Національному університеті на посаді інженера інформаційно-комп`ютерного центру з 01.07.2013 року ( наказ №43/к від 18.06.2013 року)

Про вказані обставини Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області стало відомо під час відпрацювання списків одержувачів пенсій та системи персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб, у зв`язку з чим виявлений факт недостовірних даних. Відповідачем встановлено, що починаючи з 01.07.2013 року позивач був працевлаштований, однак інформацію про це до управління не подавав.

Враховуючи вказані обставини відповідачем було встановлено, що за період з 01.07.2013 року по 28.02.2019 року при обчисленні пенсії утворилась переплата ОСОБА_1 надміру (безпідставно) виплачених коштів.

28.11.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийняте рішення №69 про утримання надміру виплачених сум пенсій. Рішення передбачає, що сума пенсії в розмірі 9222,41 грн. за період з 01.07.2013 року по 28.02.2019 року підлягає поверненню ГУ ПФУ в Хмельницькій області у зв`язку із неповідомленням ОСОБА_1 про факт його працевлаштування. Розмір переплати підтверджується, зокрема, протоколом введення виконавчого листа про існуючі відрахування від 23.12.2019, наявним у пенсійній справі.

Головне управління листом від 15.01.2020 року повідомило позивача про необхідність повернення переплати пенсії.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначаються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788 XIІ та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058 - IV.

Пунктом 3 ч.2 ст.16 Закону № 1058- IV передбачено, що застрахована особа зобов`язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Таким чином, на позивача чинним законодавством покладений обов`язок повідомляти орган Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про факт працевлаштування та звільнення з роботи.

Про обов`язок повідомляти органи ПФУ про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати (працевлаштування, звільнення тощо) позивач був повідомлений під час подання заяви від 28.08.2009 року про призначення пенсії, про що свідчить його особистий підпис.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 01.07.2013 року по 28.02.2019 року позивач працював у Хмельницькому національному університеті.

Відповідно до п. 2.5. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок), у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).

Згідно з п.2.21 Порядку у разі працевлаштування (початку діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви. Заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням. При цьому відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону особа надає на вимогу органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (у тому числі копію трудової книжки із записом про працевлаштування та/або копію цивільно-правового договору).

У той же час, у матеріалах пенсійної справи відсутні будь-які відомості про повідомлення ОСОБА_1 про ці обставини, що безпосередньо впливали на виплату йому пенсії.

До позовної заяви позивач також не надав будь-які докази, які підтверджують те, що він звертався до відповідача з відповідною заявою ( заявами), у якій повідомляв про факт працевлаштування. Натомість, у пенсійній справі містяться документи, які свідчать про те, що позивач неодноразово звертався до управління для продовження виплати йому пенсії.

Статтею 50 Закону №1058-IV встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

Аналіз зазначених вище норм свідчить, що якщо після працевлаштування пенсіонер не повідомив про це територіальне управління ПФУ за місцем проживання і внаслідок цього утворилась переплата пенсійних сум, управління Пенсійного фонду має право прийняти рішення про утримання з пенсії сум переплат щомісячно.

У спірному рішенні відповідач визначив суму відрахування на рівні 20%, що відповідає вимогам вищевказаного Порядку, сума переплати не спростована наявними у справі доказами.

Посилання позивача на те, що він неодноразово звертався до управління, повідомляючи про факт працевлаштування, наявними у справі та пенсійній справі доказами не підтверджується. Крім того, суду не доведено і судом не встановлено, що відповідач мав або міг мати будь-який обґрунтований чи зрозумілий мотив приховувати документи пенсіонера, якби такі дійсно були в наявності, продовжуючи виплату йому пенсії. Зважаючи на це, суд відхиляє покликання позивача на протиправні дії суб`єкта владних повноважень.

Невиконання ж обов`язку повідомити про працевлаштування та звільнення з роботи, внаслідок чого особі надміру виплачені суми пенсії, розцінюється саме як зловживання з її боку. Зазначений правовий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 26.06.2019 року під час розгляду аналогічної справи за № 752/268/17.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає, що підстави прийняття спірного рішення у цій справі є правомірними та відповідають закону, а тому у позові, включаючи вимогу про повернення коштів, яка є похідною, слід відмовити.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 02 вересня 2020 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя І.С. Козачок