Справа № 308/8619/20
Суддя: Бенца К. К.
Дата ухвалення: 2020-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/8619/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 серпня 2020 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді Бенца К.К.,
при секретарі судового засідання Парова І.І.
за участю:
представника позивача Балог О.
відповідача ОСОБА_1
перекладача Кондратенко М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді адміністративну справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що перебуває за адресою: АДРЕСА_2 , про затримання іноземця або особи без громадянства з метою його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію ,-
ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із адміністративним позовом до Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що перебуває за адресою: АДРЕСА_2 , про затримання іноземця або особи без громадянства з метою його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25 серпня 2020 року о 16 год. 30 хв. в пункті пропуску «Малий Березний» в порядку Угод між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, встановленим порядком був прийнятий на територію України з Словаччини громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , який о 22 год. 00 хв. 19.08.2020 року незаконно перетнув державний кордон з України в Словацьку Республіку, на напрямку 34 прикордонного знаку на ділянці відповідальності віпс «Стужиця» впс «Великикй Березний», та був затриманий о 09 год. 10 хв. 21.08.2020 року на напрямку 34 прикордонного знаку прикордонною поліцією СР в 4000 метрів від державного кордону в н.п. Збой. Документ, що посвідчує особу закордонний паспорт громадянина Російської Федерації НОМЕР_2 виданий 17.02.2020 року.
В подальшому, відповідно до ст. 263 КУпАП, відповідач був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.
Своїми діями іноземець вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
Позивач зазначає, що про затримання відповідача було повідомлено акредитовану в Україні консульську установу країни походження іноземця або особи без громадянства.
Частиною 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Відповідач потрапив на територію України законним шляхом, у громадянина Російської Федерації відсутнє джерело доходу на території України, відсутні родичі, не володіє українською мовою.
Приймаючи до уваги вищевикладене, відповідно до ч. 2 ст. 29 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути заарештований або триматись під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановленому законом, керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» позивач просить затримати громадянина Російської Федерації, ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові.
Відповідач у судовому засіданні вказав, що хоче залишитись на території України і самостійно повернутись в РФ. У нього була мета потрапити у Францію, він нелегально перетнув кордон з України в Словаччину.
Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 25 серпня 2020 року о 16 год. 30 хв. в пункті пропуску «Малий Березний» в порядку Угод між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, встановленим порядком був прийнятий на територію України з Словаччини громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , який о 22 год. 00 хв. 19.08.2020 року незаконно перетнув державний кордон з України в Словацьку Республіку, на напрямку 34 прикордонного знаку на ділянці відповідальності віпс «Стужиця» впс «Великикй Березний», та був затриманий о 09 год. 10 хв. 21.08.2020 року на напрямку 34 прикордонного знаку прикордонною поліцією СР в 4000 метрів від державного кордону в н.п. Збой. Документ, що посвідчує особу закордонний паспорт громадянина Російської Федерації НОМЕР_2 виданий 17.02.2020 року. В подальшому, відповідно до ст. 263 КУпАП, відповідач був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.
Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: даними протоколу про адміністративне затримання від 25.08.2020 року; даними протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 25.08.2020 року.
Дії відповідача кваліфіковані за ч.1 ст.204-1 КУпАП.
Про затримання відповідача Військовою частиною НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 було повідомлено акредитовану в Україні консульську установу країни походження іноземця.
Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, суд зазначає наступне.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Кодексом адміністративного судочинства (КАС) України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із ст. 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані приписами ст. 289 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов`язки, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.
За приписами ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію (ч. 1 ст. 29 Закону № 3773).

Законом України від 05.06.2013 року № 324-УІІ ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію від 22.10.2012 року, яка набрала чинності - 08.08.2013 року (далі - Угода).

Вказана Угода визначає підстави та порядок реалізації компетентними та уповноважени-ми органами України положень про реадмісію (приймання-передавання) громадян обох держав, а також порядок їх взаємодії під час здійснення реадмісійних процедур.
Згідно п. 1 ст. 2 Угоди компетентні органи держави запитуваної Сторони на запит компетентних органів держави запитуючої Сторони приймають назад осіб, які в`їхали на територію держави запитуючої Сторони або перебувають там з порушенням законодавства цієї держави з питань в`їзду, виїзду і перебування іноземних громадян та осіб без громадянства, якщо встановлено, що ці особи є громадянами держави запитуваної Сторони або втратили її громадянство після в`їзду на територію держави запитуючої Сторони і не набули громадянства іншої держави, або, якщо по відношенню до цих осіб прийнято рішення про відмову в наданні громадянства держави запитуючої Сторони.

На підставі ч. І Розділу IV (Забезпечення процедури реадмісії) Інструкції про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб, затвердженої Наказом МВС України від 16.02.2015 № 158, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 05.03.2015 за № 260/26705, у разі затримання уповноваженими органами на території України іноземців або осіб без громадянства, які порушують законодавство України щодо порядку прибуття на територію України чи перебування або проживання на її території, зазначені особи до вирішення питання щодо їх реадмісії підлягають тимчасовому розміщенню в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, у встановленому законодавством порядку.
Судом встановлено, що відповідач не має законних підстав для перебування на території України та існує ризик перешкоджання проведенню процедури його реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, оскільки в останнього відсутні кошти необхідні для виїзду з України.
Крім того, незаконний перетин відповідачем державного кордону України у напрямку до країн Європейського Союзу свідчить про те, що він порушив вимоги ст. ст. 4, 9, 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» і відповідно до вимог ст. 30 цього ж Закону підлягає затриманню з метою забезпечення його передачі з України відповідно до міжнародного договору про реадмісію.
В матеріалах справи також відсутні дані про те, що відповідач у передбачені Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» строки, звертався до відповідного органу із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (протилежного суду не доведено).

Також, немає жодного доказу, який би свідчив, що відповідач залишив країну свого національного походження у зв`язку з побоюванням стати жертвою переслідувань зі сторони збройних формувань та не може користуватися захистом цієї країни і не може повернутися внаслідок зазначених побоювань.

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Суд крім того враховує, що відповідно до розпорядження Кабінету міністрів України від 14.03.2020 року №287-р «Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» у затриманого громадянина відсутня можливість законним шляхом залишити територію України.

Згідно з приписами ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.
За наведених обставин , системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку, що у позивача були достатні підстави для подання до суду вказаногоадміністративного позову з підстав, передбачених частиною першою статті 289 КАС, позовної заяви про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповіднодо міжнародних договорів України про реадмісію через відсутність у такого коштів, що не дає змоги самостійного покинення території України, а відтак існує ризик перешкоджання проведенню процедури його реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, а тому заявлений позов підлягає до задоволення та громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , слід затримати з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію на строк до шести місяців.
Керуючись ст. ст. 12, 241, 244, 246, 257, 289 КАС України, ст. ст. 4, 9, 14, 16, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -
УХВАЛИВ :

Адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що перебуває за адресою: АДРЕСА_2 , про затримання іноземця або особи без громадянства з метою його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію задовольнити.
Затримати громадянина Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, на строк який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.
Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 289, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України у десятиденний строк із дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду
Дата складання повного судового рішення 28.08.2020 року.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду К.К. Бенца