Справа № 160/8754/20
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2020 року Справа № 160/8754/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віхрової В.С., розглянувши у місті Дніпрі в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Громадської організації "Європейська суспільна ініціатива" до Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання надати відкриту публічну інформацію, -
29.07.2020 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява громадської організації "Європейська суспільна ініціатива" (надалі - позивач) до Дніпровської міської ради (надалі - відповідач), в якій позивач просить суд:
- скановану копію першої сторінки та другої сторінки договору між Дніпровською (Дніпропетровською) міською радою (або будь-якими структурними підрозділами ДМР) та АТ "ЛІМАК ІНШААТ САНАЇ ВЕ ТІДЖАРЕТ АНОНІМ ШІРКЕТІ" (LIMAK INSAAT SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI) стосовно проведення будівництва метрополітену (проведення будівельних робіт та/або прокладальних робіт щодо метрополітену);
- скановану копію останньої сторінки договору (або будь-якої іншої сторінки договору на якій розташовуються реквізити сторін що уклали цей договір) між Дніпровською (Дніпропетровською) міською радою (або будь-якими структурними підрозділами ДМР) та АТ "ЛІМАК ІНШААТ САНАЇ ВЕ ТІДЖАРЕТ АНОНІМ ШІРКЕТІ" (LIMAK INSAAT SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI) стосовно проведення будівництва метрополітену (проведення будівельних робіт та/або прокладальних робіт щодо метрополітену);
- скановану копію першої сторінки та другої сторінки договору між Дніпровською (Дніпропетровською) міською радою (або будь-якими структурними підрозділами ДМР) та АТ "ЛІМАК ІНШААТ САНАЇ ВЕ ТІДЖАРЕТ АНОНІМ ШІРКЕТІ" (LIMAK INSAAT SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI) стосовно проведення будівництва метрополітену (проведення будівельних робіт та/або прокладальних робіт щодо метрополітену).
- скановану копію останньої сторінки договору (або будь-якої іншої сторінки договору на якій розташовуються реквізити сторін що уклали цей договір) між Дніпровською (Дніпропетровською) міською радою (або будь-якими структурними підрозділами ДМР) та АТ "ЛІМАК ІНШААТ САНАЇ ВЕ ТІДЖАРЕТ АНОНІМ ШІРКЕТІ" (LIMAK INSAAT SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI) стосовно проведення будівництва метрополітену (проведення будівельних робіт та/або прокладальних робіт щодо метрополітену).
В обґрунтування позову вказано, що з боку відповідача є в наявності протиправна бездіяльність в наданні запитуваної інформації, що суперечить вимогам чинного законодавства України і порушує право позивача на доступ до публічної інформації.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/8754/20 передана до розгляду судді Віхровій В.С. 30.07.2020 р.
Частиною 2 ст. 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч.1 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2020 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.
27.08.2020 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Позивач звернувся до Дніпровської міської ради із запитом на інформацію від 05.06.2020 № 1/ДМР-ДГ/ЛМК-СТР і отримав відповіді: від департаменту транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради (лист від 11.06.2020 № 4/4-222); від Комунального підприємства «Дніпропетровський метрополітен» Дніпропетровської міської ради (лист від 24.06.2020 № 25/1022). Так, у листі департаменту транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради позивача було повідомлено, що головним розпорядником запитуваної інформації є Комунальне підприємство «Дніпропетровський метрополітен» Дніпропетровської міської ради. Згідно із ч. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником. Так, на виконання приписів цього Закону департаментом було перенаправлено запит позивача за належністю до КГІ «Дніпропетровський метрополітен» Дніпропетровської міської ради з одночасним повідомленням про це заявника. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Статуту територіальної громади м. Дніпра, затвердженого рішенням міської ради від 20.05.2020 № 63/57, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування міста, прийняті згідно з чинним законодавством, обов`язкові для виконання всіма розташованими на території м.Дніпра підприємствами, установами і організаціями незалежно від їх форм власності, а також посадовими особами, громадянами та об`єднаннями громадян. КП «Дніпропетровський метрополітен» Дніпропетровської міської ради згідно із п. 1.5 Статуту є юридичною особою та від свого імені виступає позивачем та відповідачем у суді, несе відповідальність за результати своєї господарської діяльності. Так, на виконання вищезазначених рішень міської ради, КП «Дніпропетровський метрополітен» Дніпропетровської міської ради, виступаючи замовником на будівництво першої черги метрополітену в м. Дніпропетровську, самостійно укладає договори, контракти та інші офіційні документи, що стосується проектних, підготовчих та будівельних робіт із відповідними організаціями. Враховуючи вищевикладене, департаментом транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради, як виконавчим органом міської ради, якому було доручено розглянути запит на інформацію позивача від 05.06.2020 № І/ДМР-ДГ/ЛМК-СТР, правильно перенаправлено його до належного розпорядника інформації КГІ «Дніпропетровський метрополітен» Дніпропетровської міської ради, що не суперечить Закону України «Про доступ до публічної інформації». Крім того, прес-служба міського голови, як головної посадової особи міської ради, надала офіційні коментарі міського голови з приводу будівництва метрополітену та обміну контрактами на це будівництво з підрядною організацією. При цьому, жодної інформації щодо того хто є підписантом цього контракту з боку міської ради, у якого структурного підрозділу чи комунального підприємства перебуватиме цей контракт, витяг з якого просив у запиті позивач - не міститься, тобто скріншоти зроблені з сайту, які надані позивачем не є належним та допустимим доказом щодо того, що саме Дніпровська міська рада є належним розпорядником спірної інформації. З огляду на вищевикладене відповідач вважає, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача та відповідно який не підлягає задоволенню.
Судом під час розгляду даної справи враховані положення постанови КМУ №211 від 11.03.2020 р. «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу CODIV-19» (зі змінами та доповненнями) та впровадження низки заходів на виконання рішення уряду відносно даного питання.
У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, до фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Громадська організація «Європейська суспільна ініціатива» звернулася до Дніпровської міської ради із запитом на інформацію від 05.06.2020 р. номер 1/ДМР-ДГ/ЛМК-СТР на підставі і в порядку, встановленому Законом України «Про доступ до публічної інформації».
В запиті, посилаючись на Закон України «Про доступ до публічної інформації», позивач просив надати:
1.Скановану копію першої сторінки та другої сторінки договору між Дніпровською (Дніпропетровською) міською радою (або будь-якими структурними підрозділами ДМР) та АТ "ЛІМАК ІНШААТ САНАЇ ВЕ ТІДЖАРЕТ АНОНІМ ШІРКЕТІ" (LIMAK INSAAT SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI) стосовно проведення будівництва метрополітену (проведення будівельних робіт та/або прокладальних робіт щодо метрополітену);
2.Скановану копію останньої сторінки договору (або будь-якої іншої сторінки договору на якій розташовуються реквізити сторін що уклали цей договір) між Дніпровською (Дніпропетровською) міською радою (або будь-якими структурними підрозділами ДМР) та АТ "ЛІМАК ІНШААТ САНАЇ ВЕ ТІДЖАРЕТ АНОНІМ ШІРКЕТІ" (LIMAK INSAAT SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI) стосовно проведення будівництва метрополітену (проведення будівельних робіт та/або прокладальних робіт щодо метрополітену).
На запит відповідач надав відповідь у вигляді листа Департаменту транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради від 11.06.2020 р. за № 4/4-222, в якому позивачу було повідомлено, що розпорядником запитуваної Інформації є Комунальне підприємство "Дніпровський метрополітен" Дніпровської міської ради й тому саме до нього направлений для розгляду запит.
У додатках до цього листа доданий лист Департаменту транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради до Комунального підприємства "Дніпровський метрополітен" Дніпровської міської ради від 11.06.2020 р. номер 12/4-23 з проханням розглянути запит позивача.
Комунальним підприємством "Дніпровський метрополітен" Дніпровської міської ради від 24.06.2020 р. номер 25/1022 надано відповідь у вигляді листа, в якому позивачу було повідомлено, що Комунальне підприємство "Дніпровський метрополітен" Дніпровської міської ради не є розпорядником запитуваної інформації.
Таким чином, позивач не отримав відповіді на запит про надання публічної інформації по суті вкладених у ньому питань, оскільки відповідач не вважає себе розпорядником запитуваної інформації, що зумовило звернення до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Згідно з ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про інформацію», інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути передані на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.
Згідно з ч.2 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» до розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють: 1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).
Відповідно до ч.3 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» на розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.
З урахуванням ч.2 ст.29 Закону України «Про інформацію» предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо. Перелік видів інформації, що може бути предметом суспільного інтересу, не є вичерпним.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» надання інформації може бути обмеженим якщо «обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосудця; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні» («трискладовий текст»).
Постанова Пленуму ВАСУ в пункті 6 визначає, що обмеження доступу до інформації (будь-якої) може бути правомірним тільки після застосування «трискладового тесту».

Так, з відмови у доступі до публічної інформації повинно вбачатися: якому з перелічених у пункті 1 частини другої статті 6 Закону № 2939-VІ інтересів (далі - правомірні інтереси) відповідає обмеження, а також чому обмеження доступу відповідає зазначеному інтересу (інтересам); 2) у чому конкретно полягає шкода правомірному інтересу (інтересам); яким є причинно-наслідковий зв`язок між наданням доступу та можливим настанням шкоди; чому щ шкода є істотною; яка ймовірність настання шкоди внаслідок надання доступу до інформації (пункт 2 частини другої статті 6 Закону N9 2939-УІ); 3) чому шкода від надання інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні (пункт 3 частини другої статті 6 Закону N9 2939-УІ) (щодо визначення суспільного інтересу див. пункт 6.4).

Відсутність висновку розпорядника інформації щодо наявності хоча б однієї зі згаданих трьох підстав «трискладового тесту» означає, що законних підстав для обмеження доступу до інформації немає, а відмова у доступі до публічної інформації є необґрунтованою.

Тому якщо під час розгляду справи в суді буде з`ясовано, що відмовляючи у задоволенні запиту на інформацію розпорядник не застосовував «трискладового тесту» або застосував його лише частково, то це є підставою для визнання такої відмови розпорядника протиправною.».

Також, Пленум Вищого адміністративного суду України в Постанові від 29.09.2016 року № 10 зазначив, що інформація може вважатись суспільно необхідною, якщо її поширення сприяє: 1) дискусії з питань, що хвилюють суспільство чи його частину, необхідності роз`яснення питань, які важливі для актуальної суспільної дискусії; 2) з`ясуванню та розумінню причин, які лежать в основі рішень, які приймає державний орган, орган місцевого самоврядування, його службова чи посадова особа; 3) посиленню підзвітності і підконтрольності влади суспільству загалом, у тому числі шляхом забезпечення прозорості процесу підготовки і прийняття владних рішень; 4) дієвому контролю за надходженням та витрачанням публічних коштів, розпорядженням державним або комунальним майном, розподіленням соціальних благ; 5) запобіганню розтраті, привласненню публічних коштів і майна, запобіганню незаконному особистому збагаченню публічних службовців; 6) захисту навколишнього середовища, виявленню завданої або можливої шкоди екології, обізнаності суспільства про дійсний стан довкілля та чинники, які на нього впливають; 7) виявленню ризиків для здоров`я людей, для громадської безпеки і порядку, запобігання їм та їх наслідкам; 8) виявленню шкідливих для людини наслідків діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб; 9) інформуванню про діяльність органів публічної влади (державних органів, органів місцевого самоврядування), про їхні внутрішні правила, організацію роботи тощо; 10) інформуванню про діяльність та поведінку публічних осіб, тобто осіб, які обіймають посади публічної служби та/або користуються публічними ресурсами, а також, у ширшому значенні, осіб, які відіграють певну роль у громадському житті - в політиці, економіці, мистецтві, соціальній сфері, спорті чи у будь-якій іншій сфері; 11) викриттю недоліків у діяльності органів публічної влади, їхніх працівників; 12) виявленню порушень прав людини, зловживання владою, корупційних правопорушень, неетичної поведінки публічних службовців, невиконання (чи неналежного, недбалого виконання) ними своїх обов`язків, дискримінації за будь-якою ознакою; 13) інноваціям, науковим дослідженням; 14) економічному розвитку, підприємницькій діяльності, інвестиціям; 15) виявленню фактів введення громадськості в оману.

Визначення, чи відноситься інформація до інформації з обмеженим доступом обов`язково повинно враховувати: 1) чи не належить така інформація до винятків, зокрема, передбачених ч. 5 ст. 6 Закону про доступ; 2) чи розпорядник інформації застосував «трискладовий тест» щодо такої інформації.

Постановою Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 10 від 29.09.2016 р. «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» зазначено, що до публічної інформації відноситься:

уся інформація, що перебуває у володінні суб`єктів владних повноважень, тобто органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, органів влади Автономної Республіки Крим, інших суб`єктів, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (пункт 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VІ);

інформація щодо використання бюджетних коштів юридичними особами, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим (пункт 2 частини першої статті 13 Закону № 2939-VІ);

інформація, пов`язана з виконанням особами делегованих повноважень суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг (пункт 3 частини першої статті 13 Закону № 2939-УІ);

інформація щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них, якщо йдеться про суб`єктів господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями (пункт 4 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI);

інформація про стан довкілля; якість харчових продуктів і предметів побуту; аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян;

інша інформація, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідна інформація) (частина друга статті 13 Закону № 2939-VІ).

Всі учасники підписаного договору стосовно проведення будівництва метрополітену (проведення будівельних робіт та/або прокладальних робіт щодо метрополітену) є юридичними особами, інформація про які є у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі ( крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних (стаття 11 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-ІV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»).

Відповідно до постанови КМУ від 18.11.2015 р. №961 , замовником будівництва першої черги метрополітену в м. Дніпропетровську визначено Дніпропетровську міську раду.

Результат проведення будівництва метрополітену (проведення будівельних робіт та/або прокладальних робіт щодо метрополітену) стосується всіх мешканців міста Дніпро, засобів та методів пересування, маршрутів пересування по місту Дніпро, які використовують, можуть використовувати, будуть використовувати мешканці міста Дніпро.

За таких обставин, суд погоджується з позицією позивача, що такі дані складають суспільний інтерес, а саме інтерес суспільства або усередненого представника цієї спільноти, пов`язаного із забезпеченням його благополуччя, стабільності, безпеки та сталого розвитку.

Крім того, судом встановлено наявність інформації на офіційному веб порталі https://gorod.dp.ua та офіційному веб порталі Дніпровської міської ради https://dniprorada.gov.ua про хід будівництва метрополітену, яка надана прес-службою Дніпровської міської ради.

Суспільно необхідна інформація не може бути обмежена в доступі.

В Постанові Пленуму ВАСУ у пунктах 5.1 та 5.17 вказано, що за загальним правилом публічна інформація є відкритою. Винятки з цього правила встановлюються законом (частина друга статті 1 Закону № 2939-VІ, частина друга статті 20 Закону № 2657-ХІІ). Таким законом є Закон № 2939-VІ. Положенням статті 6 Закону № 2939-VI, зокрема, встановлено види інформації, до якої може бути обмежено доступ, - конфіденційна, таємна та службова інформація (частина перша), та сукупність вимог, дотримання яких є обов`язковим для обмеження доступу до таких видів інформації (частина друга). Окремо суди повинні звертати увагу на перелік відомостей, що становлять службову інформацію (далі - Перелік), який затверджено практично всіма органами державної влади та органами місцевого самоврядування та до якого можуть бути включені відомості, що становлять службову інформацію, відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2939-VI.По-перше, Закон № 2939-УІ не вимагає обов`язкового складення та затвердження такого Переліку. По-друге, Перелік, у разі затвердження, повинен складатися з абстрактних категорій інформації, яка може бути віднесена до службової, безвідносно до конкретної інформації (конкретного документа). Тобто по суті йдеться про перелік категорій відомостей, які можуть бути віднесені до службової інформації. Перелік слугує для розпорядників та запитувачів тільки орієнтиром щодо інформації, доступ до якої може бути обмежено, у разі, якщо застосування «трискладового тесту» в кожному конкретному випадку надасть підстави для її обмеження (див. пункт 6).

Згідно приписів частини 2 статті 29 "Поширення суспільно необхідної інформації" Закону України "Про інформацію" предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків, свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб й т.д.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Відповідно до ч.5 ст.19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч.4 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з ч.1 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Згідно з ч.3 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Відповідно до ч.ч.4-5 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис. Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.

Згідно з ч.ч.6-7 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відстрочка в задоволенні запиту на інформацію допускається в разі, якщо запитувана інформація не може бути надана для ознайомлення в передбачені цим Законом строки у разі настання обставин непереборної сили. Рішення про відстрочку доводиться до відома запитувача у письмовій формі з роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. У рішенні про відстрочку в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату надсилання або вручення повідомлення про відстрочку; 3) причини, у зв`язку з якими запит на інформацію не може бути задоволений у встановлений цим Законом строк; 4) строк, у який буде задоволено запит; 5) підпис.

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Згідно з ч.2 ст.23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Таким чином, посилання відповідача, що він не є розпорядником інформації у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», що мало наслідком ненадання запитуваної позивачем інформації та направлення запиту до іншої установи, суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

Суд звертає увагу, що у відзиві на позовну заяву, відповідач не заперечує, що запитувана інформаціє є в його розпорядженні. Крім того, Закон України «Про доступ до публічної інформації» не містить такого поняття як «головний розпорядник», тому суд вважає, що надсилання запиту до КП «Дніпровський метрополітен» ДМР, оскільки останній, на думку відповідача є «головним розпорядником», не свідчить про належний розгляд запиту позивача.

Таким чином, бездіяльність Дніпровської міської ради щодо ненадання відповіді на запит про доступ до публічної інформації на запит ГО «Європейська суспільна ініціатива» від 05.06.2020 р. відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» суд визнає протиправною.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, суд вважає за необхідне зобов`язати Дніпровську міську раду у визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації» надати позивачу відповідь на запит позиивача від 05.06.2020 року по суті шляхом надсилання на електронну адресу, визначену у запиті на інформацію.

Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивача з боку відповідача є належним та достатнім в даному випадку, адже судом у межах заявлених позовних вимог не може бути встановлено фактичну наявність запитуваних у запиті документів (сторінок договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.

Судом враховано, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин у сукупності, позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до положень ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат за наслідками розгляду даної справи не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору з огляду на те, що має статус громадської організації без статусу юридичної особи.

Такі правові висновки сформовані Верховним Судом в постановах від 18.06.2018 р. по справі №804/927/17, від 03.05.2018 р. по справі №804/5750/17.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 157, 246-247, 249, 255, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Громадської організації "Європейська суспільна ініціатива" до Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання надати відкриту публічну інформацію,- задовольнити частково;

Визнати протиправною бездіяльність розпорядника інформації - Дніпровської міської ради (49000, місто Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75, ), що полягає в ненаданні Громадській організації "Європейська суспільна ініціатива" публічної інформації на підставі Законів України "Про доступ до публічної інформації", "Про інформацію" згідно запиту публічної інформації від 05.06.2020 р. № 1/ДМР-ДГ/ЛМК-СТР, а саме:

- скановану копію першої сторінки та другої сторінки договору між Дніпровською (Дніпропетровською) міською радою (або будь-якими структурними підрозділами ДМР) та АТ "ЛІМАК ІНШААТ САНАЇ ВЕ ТІДЖАРЕТ АНОНІМ ШІРКЕТІ" (LIMAK INSAAT SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI) стосовно проведення будівництва метрополітену (проведення будівельних робіт та/або прокладальних робіт щодо метрополітену).

- скановану копію останньої сторінки договору (або будь-якої іншої сторінки договору на якій розташовуються реквізити сторін що уклали цей договір) між Дніпровською (Дніпропетровською) міською радою (або будь-якими структурними підрозділами ДМР) та АТ "ЛІМАК ІНШААТ САНАЇ ВЕ ТІДЖАРЕТ АНОНІМ ШІРКЕТІ" (LIMAK INSAAT SANAYI VE TICARET ANONIM SIRKETI) стосовно проведення будівництва метрополітену (проведення будівельних робіт та/або прокладальних робіт щодо метрополітену).

Зобов`язати Дніпровську міську раду (49000, місто Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75, ) у визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації» строк з дня набрання рішенням суду чинності надати Громадській організації "Європейська суспільна ініціатива" відповідь на запит від 05.06.2020 року № 1/ДМР-ДГ/ЛМК-СТР по суті шляхом надсилання на електронну адресу, визначену у даному запиті.

В іншій частині позову відмовити.

Розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова