Справа № 308/4213/20
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 308/4213/20 пров. № А/857/9099/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Большакової О.О.

за участі секретаря судового засідання: Марцинковської О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ,

на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 квітня 2020 року (суддя Малюк В.М., час ухвалення не вказано, місце ухвалення м.Ужгород, дата складання повного тексту не вказана),

в адміністративній справі №308/4213/20 за позовом Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ,

про затримання,

встановив:
У квітні 2020 року позивач Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив затримати відповідача до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 квітня 2020 року адміністративний позов - задоволено. Затримано громадянина Ісламської Республіки Афганістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

З цим рішенням суду першої інстанції від 30.04.2020 року не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є незаконним та необгрунтованим, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що всупереч вимогам ч.14 ст.289 КАС України розгляд справи відбувся без участі відповідача. Також всупереч вимогам пунктам 2-4 ст.15 КАС України, суд першої інстанції не забезпечив залучення перекладача в даній справі. При цьому, позивачем був позапроцесуально залучений у якості перекладача Саміль Джаміль Мохаммад, який не набув статусу перекладача в порядку визначеному ст.71 КАС України. Крім цього, судом першої інстанції не було з`ясовано фактичних обставин справи, а також причин чому відповідач опинився в Україні, що має значення для правильного вирішення справи. Також вказує апелянт на те, що зміст протоколу про адміністративне затримання не був доведений до відома відповідача, не були повідомлені мотиви затримання та не були роз`яснені його права. Також особистий огляд відповідача відбувся не за участі понятих, що є порушенням вимог ч.2 ст.264 КУпАП. Крім цього, зазначає апелянт, що позивач не вживав належних заходів для вирішення питання ідентифікації та видворення відповідача, що свідчить про незаконність затримання за таких обставин. Також апелянт вважає порушеним право відповідача на захист, оскільки призначений з центру правової допомоги адвокат фактично не здійснював захист громадянина Ісламської Республіки Афганістану ОСОБА_1 . Крім цього, звертає увагу апелянт на інші порушення в суді першої інстанції, зокрема, позивачем не було додано до позовної заяви її копії та доданих до неї документів для відповідача, а судом не було вжито заходів для направлення копії ухвали про відкриття провадження та інших матеріалів справи для ознайомлення відповідачем.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 30.04.2020р. та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити повністю.

Ухвалами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2020 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено справу до апеляційного розгляду в судовому засіданні на 26.08.2020 року.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2020 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката Гримути Д.Ю. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Доручено Закарпатському окружному адміністративному суду забезпечити проведення судового засідання, призначеного на 26.08.2020 року о 15:00 год. в режимі відеоконференції.

У судове засідання суду апеляційної інстанції сторони (їх представники) не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Також сторони (їх представники) не з`явились в приміщення Закарпатського окружного адміністративного суду для участі в розгляді справи в режимі відеоконференції.

Клопотань про відкладення апеляційного розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників).

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , був виявлений та затриманий 30.04.2020 року о 02 год. 00 хв. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» від прикордонного оперативно-розшукового відділення (з м.д. н.п. Ужгород) спільно з працівниками сектора реагування патрульної поліції Ужгородського РВП на околиці н.п «Кам`яниця» на відстані 2000 м. до лінії державного кордону без документів (а.с. 3-4).

Таке затримання здійснено після проведення пошукових заходів відповідача, у зв`язку із спробою 28.04.2020 року у складі групи осіб перетину державного кордону України із Словацькою Республікою.

Надалі відповідач був поміщений до Волинського ПТПІ.

Також встановлено, що 05.02.2020 року відповідач громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) звернувся з заявою до УДМС України у Волинській області про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні (а.с. 6).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.5 ст.2 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», однією з основних функцій прикордонної служби України є участь у боротьбі з організованою злочинністю та протидія незаконній міграції на державному кордоні України та в межах контрольованих прикордонних районів.

Пунктом 5 статті 19 цього Закону передбачено, що на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається запобігання кримінальним та адміністративним правопорушенням, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України, їх виявлення та припинення, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення згідно із законами.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з ч.2 ст.14 цього Закону, іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Іноземця або особу без громадянства може бути визнано біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або їм може бути надано тимчасовий захист у порядку, встановленому законом (ст.6 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Пунктом 3 частини першої статті 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» передбачено, що довідка про звернення за захистом в Україні - це документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

Відповідно до ч.1 статті 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, зокрема, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

У частині другій статті 289 КАС вказано, що заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Частиною одинадцятою статті 289 КАС передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Також судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідно до ст.9, ст.29 Загальної декларації прав людини, ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Статтею 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Так, судом першої інстанції втановлено та не спростовано доводами апеляційної скарги те, що відповідач не має законних підстав для перебування на території України, а також у нього відсутні документи, що дають право на виїзд з України. Також відповідач здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України з Словацькою Республікою поза пунктом пропуску.

З матеріалів справи також видно, що відповідач звернувся із заявою про отримання статусу біженця на території України або особи, яка потребує додаткового захисту.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що є правові підстави для затримання відповідача до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк визначений ч.11 ст.289 КАС України.

Водночас, колегія суддів зазначає, що являються безпідставними доводи апеляційної скарги щодо затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення, оскільки таке затримання здійснено з іншою метою аніж вказує апелянт, а саме, у зв`язку із вчиненням порушення законодавства України з прикордонних питань, до завершення процедури розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують обгрунтованих висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Посилання апелянта на те, що відповідача не було ознайомлено з адміністративним позовом, а справу розглянуто за його відсутності, колегія суддів не враховує, оскільки, як видно з заяви від 30.04.2020 року до судді Ужгородського міськрайонного суду від громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , позовні вимоги йому доведені на зрозумілій мові, у зв`язку з карантинними заходами пов`язаними з епідемією коронавірусу він просить позовну заяву розглядати без його участі (а.с. 8).

Крім цього, інших заяв чи клопотань перед початком засідання, пояснень щодо позову чи заперечень відповідачем не надавалось.

Також, оскільки відповідач просив здійснювати судовий розгляд справи без його участі, тому не було підстав для залучення перекладача для участі у судовій справі.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази порушення позивачем порядку затримання чи особистого огляду відповідача, а також докази неналежного виконання своїх обов`язків у суді першої інстанції адвокатом відповідача.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Згідно п.11 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет спору, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 квітня 2020 року в адміністративній справі №308/4213/20 за позовом Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 про затримання залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Р. Й. Коваль
О. О. Большакова
Повний текст постанови суду складено 28.08.2020 року