Справа № 826/17772/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Коротких А.Ю., Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати Міністерство оборони України здійснити виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , згідно Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності ІІ групи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після встановлення ІІ групи інвалідності, останній набув право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975. Проте, відповідач відмовив у призначенні одноразової грошової допомоги з підстав встановлення позивачеві інвалідності понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності. На переконання позивача, указана відмова є безпідставною, що зумовило звернення останнього до суду з даним позовом.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2020 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення від 24 березня 2020 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням вимог матеріального права. Вважає, що висновок суду першої інстанції зроблено всупереч вимогам чинного законодавства, в тому числі всупереч рішенням Верховного Суду в тотожних правовідносинах (постанови Верховного Суду від 03.04.2020 справа №640/1596/19, від 20.03.2018 справа №295/3091/17, від 21.06.2018 справа №760/11440/17, від 30.09.2019 справа №825/1380/18).

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України та у період з 14.01.2015 по 02.09.2015 приймав участь в антитерористичній операції.

01 серпня 2015 року під час огляду МСЕК позивачеві було встановлено 5% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до довідки МСЕК від 28.04.2016 серії 12 ААА № 329859 під час первинного огляду, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, з 28.04.2016 по 01.05.2017.

У зв`язку з встановленням 5% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, та у подальшому встановленням інвалідності ІІІ групи позивачеві була виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 206700,00 грн.

Згідно довідки МСЕК від 24.05.2017 серії 12 ААА № 586803 під час повторного огляду, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності внаслідок поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язаної з захистом Батьківщини, з 24.05.2017 по 01.06.2018.

При повторному огляді, відповідно до довідки МСЕК від 15.03.2018 серії 12 ААА №933630, ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності, внаслідок поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язаної з захистом Батьківщини.

У зв`язку зі встановленням другої групи інвалідності позивач звернувся з заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладеного в пункті 60 протоколу № 37 від 06.04.2018, позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги на підставі пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пункту 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, якими передбачено, що у разі зміни групи інвалідності, доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. ОСОБА_1 групу інвалідності змінено понад дворічний термін після встановлення ступеня працездатності. Допомога у зв`язку з встановленням 5 % втрати працездатності та ІІІ групи інвалідності виплачена в сумі 206700,00 грн.

Не погодившись із вищевказаним рішенням Міноборони, позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про залишення без задоволення позову, суд першої інстанції виходив з відсутності у позивача права на отримання зазначеної одноразової грошової допомоги, оскільки зміна підстав для призначення позивачу одноразової допомоги відбулась після спливу дворічного строку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірним у цій справі є право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності з 15.03.2018 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Згідно ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20.12.1991 року (далі по тексту - Закон України № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст.16 Закону України № 2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.16-3 Закону України № 2011-ХІІ (в редакції, чинній на час первинного огляду позивача органами МСЕК та встановлення відсотку втрати працездатності) передбачено, що у випадках, передбачених підпунктами 4 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам. Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (далі по тексту Порядок №975).

Відповідно до ч.2 п.3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до п. 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Згідно матеріалів даної справи вбачається, що ОСОБА_1 01.08.2015 під час первинного огляду органами МСЕК було встановлено 5% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, а з 28.04.2016 встановлено IIІ групу інвалідності, внаслідок травми пов`язаної із захистом Батьківщини.

Колегія суддів зауважує, що на момент первинного встановлення позивачу часткової втрати працездатності 01.08.2015, вказані вище Закон України №2011-ХІІ та Порядок №975 не містили норми, яка б встановлювала строк реалізації права на одноразову грошову допомогу при подальшому встановленні особі інвалідності за наслідками повторного медичного огляду.

Однак, в подальшому, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року № 1774-VIII було доповнено п. 4 ст.16-3 Закону України № 2011-ХІІ абзацом другим такого змісту: "У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється".

Колегія суддів звертає увагу, що змістовно абз.2 п.4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII є конкретизацією правової норми, яка міститься в абзаці першому. Якщо в абзаці першому передбачено умови, коли здійснюється виплата допомоги, то абзац другий передбачає умови, за відсутності яких виплата допомоги не здійснюється.

Також, абз.2 п.4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII встановлює обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності.

Обидві ці норми (абз.1 та 2 п.4 ст. 16-3 Закону №2011-XII) передбачають дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання щодо усунення розбіжностей у тлумаченні п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 15.07.2020 по справі №240/10153/19 (реєстраційний номер в ЄДРСР 90425351) відступив від правового висновку, зробленого у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 р. по справі № 295/3091/17, від 21.06.2018 р. по справі №760/11440/17, від 30.09.2019 по справі №825/1380/18 та інших, де його застосовано, дійшов такого висновку про застосування п. 4 ст. 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII:

(1) право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням військовослужбовцю під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду;

(2) передбачені пунктом 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності застосовуються починаючи з 01.01.2014;

(3) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, незалежно від дати, коли їх встановлено вперше (до 01.01.2014 чи після).

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки з часу первинного встановлення ступеню втрати працездатності (01.08.2015) до дня встановлення ІІ групи інвалідності (15.03.2018.) минуло понад два роки, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення по даній справі - п. 60 Протоколу №37 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 06.04.2018 в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком №975 прийнято у відповідності до вимог Закону №2011-XII.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, які були викладені у постанові від 30.01.2019 року по справі № 755/10947/17 (реєстраційний номер в ЄДРСР 79834955), під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки зміна підстав для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відбулася після спливу дворічного строку, визначеного п.4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення про залишення без задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: