Справа № 200/7417/20-а
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2020 р. Справа№200/7417/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначав, що звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пп. 21 п. 2 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», між тим отримав лист-відмову від 16.12.2019 року №56/Д-02-01-01.

Вважаючи, що рішенням відповідача порушене його право на пенсію, просив:

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за вислугу років робітникам локомотивних бригад згідно з пп. 21 п. 2 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України від «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням періодів роботи в Локомотивному депо Ясинувата-Західне Донецької залізниці та зарахувати до вислуги років періоди роботи, а саме: з 21.07.1983 року по 10.11.1983 року, з 17.02.1987 року по 23.09.1987 року, з 17.06.1988 року по 12.11.1989 року в якості помічника машиніста електровоза; з 13.11.1989 року по 07.07.1996 року в якості помічника машиніста електропоїзда; з 08.07.1996 року по 31.12.1999 року, з 01.01.2009 року по 12.04.2017 року в якості машиніста електропоїзда, а також виконати перерахунок пенсійного забезпечення з дня звернення позивача до відповідача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року поновлено пропущений строк звернення до адміністративного суду з позовом.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що 07.10.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно пп. 21 п. 2 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак йому було призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (по списку №2), оскільки при вирішенні питання про призначення пенсії за вислугу років до спеціального стажу, що дає право на такий вид пенсії позивачу не зараховані певні періоди його роботи.

При визначенні права на призначення пенсії за вислугу років працівникам локомотивних бригад відсутній взаємозалік періодів роботи на пільгових умовах та за вислугу років. Крім того, Локомотивне депо Яснувата-Західне «Державного підприємства «Донецька залізниця» () та відокремлений підрозділ Моторвагонне депо Ясинувата «Державного підприємства «Донецька залізниця» () знаходяться у м.Ясинувата Донецької обл., яке відноситься до переліку населених пунктів на території, яких здійснювалася антитерористична операція та на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і яка визнана тимчасово окупованою територією. Довідок, які б підтвердили стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, позивачем до управління не надавалося.

Під час розрахунку стажу для призначення пенсії відповідачем:

- період роботи з 01.01.2000 року по 31.12.2008 року в якості машиніста електропоїзду зараховано до стажу за вислугу років на підставі інформації про «Спецстаж» в індивідуальних відомостях про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5);

- період роботи з 01.01.2009 року по 31.03.2011 року в якості машиніста електропоїзду не зараховано до стажу за вислугу років у зв`язку із відсутністю інформації про «Спецстаж» в індивідуальних відомостях про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), проте зараховано до страхового стажу роботи;

- період роботи з 01.04.2011 року по 31.01.2016 року в якості машиніста електропоїзду не зараховано до стажу роботи за вислугу років у зв`язку з тим, що у відомостях про «Спецстаж» зазначено ЗПЗОІЗБІ (замість ЗПЗР55А1), оскільки у зазначений період позивач працював на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, а не за списком №2;

- період роботи з 01.02.2016 року по 31.05.2016 року в якості машиніста електропоїзду не зараховано до стажу роботи за вислугу років у зв`язку з тим, що у відомостях про «Спецстаж» зазначено ЗПЗОІЗБІ (замість ЗПЗР55А1), оскільки у зазначений період ОСОБА_1 працював на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, а не за списком №2. Також зазначений період не зараховано до загального страхового стажу роботи, у зв`язку з тим, що на час розгляду заяви про призначення пенсії не були сплачені страхові внески відокремленим підрозділом Моторвагонне депо Ясинувата Державного підприємства «Донецька залізниця»;

- період роботи з 01.06.2016 року по 12.04.2017 року в якості машиніста електропоїзду не зараховано ні до стажу за вислугу років, ні до загального стажу роботи у зв`язку з відсутністю даних про нарахування заробітної плати та відомостей про «Спецстаж» в індивідуальних відомостях про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5).

Отже, страховий стаж ОСОБА_1 складає 33 роки 07 місяців 08 днів, в т.ч. спеціальний стаж, що дає право на пенсію за вислугу років - 9 років 0 місяців 0 днів, замість 12 років 6 місяців на зазначеній роботі, що не відповідає вимогам п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішення щодо не зарахування цих періодів до стажу позивача не приймалося.

Про відповідні обставини позивача повідомлено листом від 16.12.2019 року №56/Д-02-01-01.

Розпорядженням від 08.11.2019 року з 01.12.2019 року виплату пенсії тимчасово припинено «до з`ясування» питання можливості зарахування при визначенні права на призначення пенсії за вислугу років працівникам локомотивних бригад періодів роботи на пільгових умовах шляхом взаємозаліку, оскільки під час призначення пенсії позивачу період з 01.01.2001 року по 31.12.2008 року (робота за вислугою років) зараховано шляхом взаємозаліку до пільгового стажу роботи за списком №2.

Вважав, що діяв відповідно до вимог законодавства і не порушив пенсійні права позивача. Також вважав, по позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом. Просив в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що 07.10.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно пп.21 п.2 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (заява від 07.10.2019 року №1286/979).

Рішенням Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 09.10.2019 року №17 з 23.09.2019 року позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (по списку №2).

Розпорядженням від 08.11.2019 року з 01.12.2019 року виплату пенсії тимчасово припинено «до з`ясування» у зв`язку з розробником програмного комплексу ППВП в частині визначення права на призначення пенсії по вислузі років працівникам локомотивних бригад в частині відсутності взаємозаліків періодів роботи при призначенні пенсій на пільгових умовах та пенсії за вислугу років відповідно до ст.ст. 114, 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ст.ст. 55, 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення») за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Листом Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 16.12.2019 року №56/Д-02-01-01 позивача повідомлено про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно пп.21 п.2 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому листі також зазначено, що згідно із записами в трудовій книжці він претендує на зарахування до стажу роботи по вислузі років періодів роботи в Локомотивному депо Ясинувата-Західне Донецької залізниці: з 21.07.1983 року по 10.11.1983 року, з 17.02.1987 року по 23.09.1987 року, з 17.06.1988 року по 12.11.1989 року в якості помічника машиніста електровоза, з 13.11.1989 року по 07.07.1996 року в якості помічника машиніста електропоїзда, з 08.07.1996 року по 12.04.2017 року (дата звільнення) в якості машиніста електропоїзда, що в загальній кількості складає 28 років 06 місяців 10 днів. Однак відповідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань локомотивне депо Яснувата-Західне «Державного підприємства «Донецька залізниця» () та відокремлений підрозділ Моторвагонне депо Ясинувата «Державного підприємства «Донецька залізниця» () знаходяться у м.Ясинувата Донецької обл., яке відноситься до переліку населених пунктів на території, яких здійснювалася антитерористична операція та на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і яка визнана тимчасово окупованою територією.

Також повідомлено, що згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування заявнику зараховано до спеціального стажу роботи по вислузі років період з 01.01.2000 року по 31.12.2008 року, який складає в загальній кількості 9 років 0 місяців 0 днів.

Період роботи з 01.01.2009 року по 31.01.2016 року (07 років 01 місяці 00 днів) не зараховано до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, у зв`язку з відсутністю даних про спеціальний стаж робітника локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах в Реєстрі.

Тому, страховий стаж роботи складає 33 роки 05 місяців 01 день, спеціальний стаж за вислугу років склав 9 років 0 місяців 0 днів, робота за списком №2 - 4 роки 10 місяців 0 днів, що суперечить вимогам законодавства в частині визначення права на призначення пенсії по вислузі років працівникам локомотивних бригад в частині відсутності взаємозаліку періодів роботи при призначенні пенсій на пільгових умовах та пенсій за вислугу років відповідно до ст. 114 та пп. 21 п. 2 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за умови, що роботи, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Рішення про не зарахування вказаних періодів роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідачем не приймалося.

Судом також встановлено, що згідно з трудовою книжкою позивача він працював в Локомотивному депо Ясинувата-Західне Донецької залізниці:

- з 21.07.1983 року по 10.11.1983 року, з 17.02.1987 року по 23.09.1987 року, з 17.06.1988 року по 12.11.1989 року - в якості помічника машиніста електровоза;

з 13.11.1989 року по 07.07.1996 року - в якості помічника машиніста електропоїзда;

з 08.07.1996 року по 12.04.2017 року - в якості машиніста електропоїзда.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи:

для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі;

для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

Згідно з пп. 21 п. 2 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням Конституційного Суду від 04.06.2019 в справі № 2-р/2019 визнані неконституційними положення статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, якими було встановлено обмеження щодо віку та стажу при призначенні пенсії за вислугу років, вказав, що зміни у сфері пенсійного забезпечення мають бути достатньо обґрунтованими, здійснюватися поступово, обачно й у заздалегідь обміркований спосіб, базуватися на об`єктивних критеріях, бути пропорційними меті зміни юридичного регулювання, забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й обов`язком захищати права людини, не порушуючи при цьому сутності права на соціальний захист.

Позиція Конституційного Суду України, викладена в цьому рішенні, полягає в тому, що втрата професійної працездатності або придатності не пов`язана з досягненням працівником певного віку, тому не може бути умовою для призначення пенсії за вислугу років. Мета призначення пенсії за вислугу років - забезпечити потрібні умови життя особам, робота яких пов`язана зі швидкою втратою професійних навичок (працездатності), що може настати до досягнення цими особами віку, потрібного для набуття права на пенсію за віком. Призначення пенсії за вислугу років є додатковою соціальною гарантією для осіб, які в особливих умовах виконували певні професійні функції. Конституційний Суд України вважає, що при запровадженні юридичного регулювання, за яким окремим працівникам освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення встановлено додатковий віковий критерій виходу на пенсію - 50 та 55 років, як додаткову умову для призначення пенсії за вислугу років, законодавець не мав об`єктивних підстав.

Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року №583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення».

До зазначеного Списку включені помічник та машиніст електровозу, слюсар з ремонту, помічник та машиніст електропоїзду.

Орган Пенсійного фонду України не заперечує, що посади, які займав позивач протягом спірних періодів, підпадають під дію п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

Записи, що містяться в трудовій книжці про роботу позивача у спірні періоди, містять всі необхідні відомості, що визначають право позивача на пенсійне забезпечення за вислугу років.

Всі записи зроблені у відповідності до законодавства, зокрема постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки працівників», Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58.

Крім того спірні періоди роботи підтверджені довідками від 29.10.2019 року №02/424 та №02/425, які складені щодо позивача Локомотивним депо Ясинувата-Західне Донецької залізниці. В довідках міститься посилання, зокрема на особові картки форми Т-2, накази по особовому складу.

Довідкою Локомотивного депо Ясинувата-Західне Донецької залізниці від 16.10.2019 року № 1113 підтверджено сплату із заробітної плати позивача страхових внесків за період роботи з 07.1995 року по 06.2000 року.

Щодо страхових внесків (єдиного внеску)

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до страхового стажу прирівнюється трудовий стаж, набутий працівником за час роботи на умовах трудового договору (контракту) до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" (до 01.01.2001 року), а також періоди, починаючи з 1 січня 2016 року, протягом яких особа не підлягала страхуванню за цим Законом, але нею або роботодавцем за неї сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

До набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Обов`язок сплати страхових внесків по Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ч.ч. 6 та 12 ст. 20) та обов`язок сплати єдиного внеску по Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (п. 10 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4) покладений на страхувальників (підприємців-роботодавців), які є платниками таких внесків.

Виходячи з положень вказаних Законів найнятий працівник не є самостійним платником таких внесків.

Отже, періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.

Працівник же не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску).

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу - позивача (форма Ок-5)) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 року в справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 року в справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року в справі № 482/434/17, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Щодо відсутності відомостей по спецстажу в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) щодо зазначених відповідачем періодів роботи

Відповідно до п. 4 розд. І, п. 1 розд. ІІ Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 року № 10-1, Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Реєстр застрахованих осіб формується як система накопичення, збереження електронних даних на базі централізованих інформаційних технологій відповідно до вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронний цифровий підпис", "Про захист персональних даних", "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах".

Згідно з п. 3 та 5 розд. IV Положення відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У разі виявлення за результатами перевірки поданих страхувальником недостовірних відомостей про застрахованих осіб та невиконання страхувальником у місячний строк припису щодо усунення цих порушень територіальні органи Пенсійного фонду України на підставі наказу керівника відповідного органу у десятиденний строк вносять відповідні зміни до Реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до п. 6 розд. V. 6 Положення інформація з Реєстру застрахованих осіб формується та надається за такими формами, як, зокрема: індивідуальні відомості про застраховану особу - згідно з додатками 3 - 5 до цього Положення.

У разі відсутності в Реєстрі застрахованих осіб інформації про застраховану особу за визначеними параметрами формується та надається довідка про відсутність індивідуальних відомостей про особу за формою згідно з додатком 15 до цього Положення.

Додатком №4 до вказаного Положення є індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5).

Отже, індивідуальні відомості про застраховану особу формуються як інформація з Реєстру застрахованих осіб.

Посилання відповідача на те, що у Реєстрі застрахованих осіб відсутні відомості про спеціальний стаж є неприйнятним з огляду на те, що вони суперечать вимогам Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що затверджено постановою правління Пенсійного фонду України 18.06.2014 року № 10-1, яке відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб (п. 1 Порядку).

Вказаний Порядок такого поняття як «спеціальний стаж» не містить, тому посилання відповідача на необхідність наявності в Реєстрі застрахованих осіб відомостей про спеціальний стаж не ґрунтується на вимогах законодавства.

Крім того, з форми ОК-5 вбачається, що відомості по спецстажу в індивідуальних відомостях про застраховану особу зазначаються за наявності даних.

Отже, відсутність в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) відомостей по спецстажу не може бути підставою для обмеження права особи на зарахування періоду роботи до пільгового стажу.

Отже, орган Пенсійного фонду України неправомірно не зарахував відповідні періоди роботи до відповідного стажу, посилаючись на зазначені ним обставини, чим порушив пенсійні права позивача.

Виходячи з того, що пояснення відповідача у відзиві є відмінними від тих даних, що зазначені в його листі від 16.12.2019 року №56/Д-02-01-01, який спрямований на адресу позивача, а рішення з питання не зарахування позивачу до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пп. 21 п. 2 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періодів роботи в Локомотивному депо Ясинувата-Західне Донецької залізниці з чітким відображенням не зарахованих періодів роботи відповідачем не приймалося і відповідних доказів відповідачем не подано, що унеможливлює точне встановлення судом обставин щодо того, які саме періоди не зараховані до такого стажу позивача, тому порушене право позивача на отримання пенсії за вислугу років підлягає захисту та відновленню іншим шляхом - шляхом визнання протиправними дій органу Пенсійного фонду України щодо не зарахування позивачу до стажу роботи, що дає право на призначення такої пенсії, не зарахованих періодів роботи в Локомотивному депо Ясинувата-Західне Донецької залізниці, із зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення такої пенсії з повторним вирішенням питання про зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення такого виду пенсії, періодів його роботи в Локомотивному депо Ясинувата-Західне Донецької залізниці з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні (ч. 2 ст. 9, п. 10 ч. 2 та ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Разом з тим суд позбавлений можливості зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію, оскільки відповідачем виконані не всі умови для прийняття рішення, зокрема ще не зараховані відповідні періоди роботи до відповідного стажу позивача.

Вчинення таких дій входить до безпосередньої компетенції органа Пенсійного фонду України.

Верховний Суд в постанові від 10.04.2018 року в справі № 348/2160/15-а (провадження № К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення загального стажу роботи особи та стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо призначення та виплати пенсії відповідачу слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії з дня звернення позивача до відповідача, то суд вважає їх передчасними, оскільки бажаний для позивача вид пенсії (пенсію за вислугу років) йому ще не призначено (дата призначення пенсії, безумовно залежить від дати подачі заяви про призначення пенсії), і, відповідно, вона ще не нарахована.

Захист непорушених прав на майбутнє, про що просив позивач в цій частині, не відповідає завданню та меті адміністративного судочинства, які визначені ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на наведене правові підстави для задоволення таких позовних вимог - відсутні.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що позивачу припинено виплату пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Підстави для припинення виплати пенсії визначені ч. 1 ст. 49 вказаного Закону, згідно з якою виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Отже, припинення виплати пенсії можливе лише на підставі відповідного рішення, що прийнято органом Пенсійного фонду або судом, і лише з підстав визначених статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перелік яких є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав виключно у випадках, передбачених законом.

В судовому порядку виплата пенсії позивачу не припинялася.

Органом Пенсійного фонду рішення про припинення виплати пенсії з встановлених законом підстав не приймалося.

Враховуючи наведене, орган Пенсійного фонду безпідставно не виплачує позивачу пенсію.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 8, ч.2 ст. 19 Конституції України).

Верховний Суд України 06 жовтня 2015 року ухвалив постанову в справі №608/1189/14-а, де зазначив, що держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право (право на отримання пенсії) незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Європейський суд з прав людини зазначив, що в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поняття «майно» охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (п. 74 рішення від 02 березня 2005 року у справі «Von Maltzan and Others v. Germany»). Європейський суд з прав людини зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та сформував позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність. Таким чином, статтю 1 Першого протоколу до Конвенції слід застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань».

Припиненням виплати пенсії з підстав, що не передбачені законом, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії, на що позивач мав законні очікування.

З огляду на наведене з метою повного захисту порушених прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати рішення суб`єкта владних повноважень про припинення виплати пенсії із зобов`язанням відповідача поновити нарахування та виплату позивачу пенсії з дня припинення її виплати зі сплатою заборгованості по ній (ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

Щодо строку захисту порушеного права в цій частині

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Порушення прав позивача - не отримання нарахованих сум пенсії - відбулося з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, і мало триваючий характер. Процесуальний строк обмежує лише строк звернення до суду з позовом, і не обмежує строк захисту порушеного права, якщо спеціальними нормами матеріального права встановлені більші строки для такого захисту (в даному випадку на підставі ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач має право захистити своє порушене право на виплату пенсії за минулий час без обмеження будь-яким строком). На необхідність застосування при розгляді справ щодо пенсійного забезпечення крім процесуальних строків також й положень спеціальних норм неодноразово зазначалося і в рішеннях Верховного Суду України (зокрема, в рішенні від 25 травня 2016 року в справі № 21-1249а16).

Вирішуючи спір в цій частині судом враховані правові висновки, що викладені у рішенні Верховного Суду від 03 травня 2018 року за результатами розгляду зразкової справи №805/402/18 (провадження № Пз/9901/20/18), які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, яка регулює питання розподілу судових витрат, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85200, Донецька обл., м. Торецьк, вул. Дружби, 22, ) про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пп. 21 п. 2 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не зарахованих періодів роботи в Локомотивному депо Ясинувата-Західне Донецької залізниці.

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.10.2019 року про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пп. 21 п. 2 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з повторним вирішенням питання про зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення такого виду пенсії, періодів його роботи в Локомотивному депо Ясинувата-Західне Донецької залізниці з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Визнати протиправним розпорядження від 08.11.2019 року Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, прийняте щодо ОСОБА_1 .

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії, і сплатити заборгованість по ній з дня припинення її виплати, тобто з 01 грудня 2019 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85200, Донецька обл., м. Торецьк, вул. Дружби, 22, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 630 (шістсот тридцять) грн. 60 (шістдесят) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 02 вересня 2020 року.

Суддя Т.В. Логойда