Справа № 308/3869/19
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/3869/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання - Бомбушкар В.П.

з участю представника позивача - Петрецький С.І.

представника відповідача - Селеш О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за адміністративним позовом громадянина Угорщини ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС, в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухар А.В., про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

Громадянин Угорщини ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Закарпатської митниці ДФС, в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухар А.В., про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №1441/30500/19 від 03.04.2019 року..

Позовні вимоги мотивує тим, що 03 квітня 2019 року відносно нього винесено Постанову у справі про порушення митних правил №1441/30500/19, якою визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 481 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 17000,00 грн.

Вказує, що згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 , 22 січня 2018 ввезено на митну територію України, через пункт пропуску „Тиса", Закарпатської митниці ДФС, в режимі „Тимчасове ввезення до 1 року" легковий автомобіль марки JEEP, моделі GRAND CHEROKEE, 2003 року виготовлення, реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_1 , та станом на 11 березня 2019 року транспортний засіб не був вивезений за межі митної території України.

Вважає, що оскаржувана постанова є спірною, винесена із порушенням чинного законодавства, не відповідає дійсним обставинам справи і підлягає визнанню протиправною та скасуванню з підстав невідповідності висновку постанови обставинам справи, однобічністю та неповнотою з`ясування обставин справи, оскільки 17.12.2018 року, тобто в межах встановлених строків для повідомлення про факт аварії та дії обставини непереборної сили він звернувся до Закарпатської митниці ДФС з повідомленням про неможливість вивезення транспортного засобу з митної території України через його аварійний стан, що є безумовною підставою для звільнення його від відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч.3 ст. 481 МК України, оскільки така заява подана до закінчення річного терміну тимчасового ввезення (ст. 380 МК України) та була підставою для продовження терміну тимчасового ввезення до 60 днів, які станом на день складання протоколу (11.03.2019 року) не пройшли, а автомобіль було вивезено за межі митної території України.

Разом з тим, таке повідомлення на стадії складання Протоколу про порушення митних правил №1441/30500/19 від 11.03.2019 року та й оскаржуваної Постанови митним органом не визнане доказом, що є підставою для звільнення його від відповідальності.

Також позивач зазначає, що станом на 11.03.2019 року, коли стосовно нього було складено Протокол про порушення митних правил, так і станом на день винесення оскаржуваної постанови, ним не було одержано жодного рішення відповідача, щодо відмови в продовженні строку тимчасового ввезення.

На підставі викладеного, просить суд визнати протиправною та скасувати Постанову у справі про порушення митних правил №1441/30500/19, винесену 03 квітня 2019 року в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухар Анатолієм Васильовичем, якою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 481 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 17000,00 грн. у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Представник позивача, адвокат Петрецький С.І., у судовому засіданні позов підтримав та просив суд такий задовольнити.

Представник митниці у судовому засіданні проти позову заперечив, пояснив, що митницею дотримані всі вимоги чинного законодавства, а постанова винесена на підставі порушення ОСОБА_1 вимог ч.3 ст. 481 МК України.

Також, представником митниці до суду було направлено відзив, з якого вбачається, станом на 11.03.2019 року термін перебування транспортного засобу ввезеного ОСОБА_1 на територію України, з метою тимчасового ввезення, перевищено більше ніж на 10 діб. ОСОБА_1 надав підтверджуючі документи на митницю про ремонт. З заявою про поломку автомобіля звернувся 17.12.2018 року. Однак, транспортний засіб, який ввіз на територію України ОСОБА_1 , вийшов із ладу внаслідок звичайної його експлуатації, що в розрізі положень ст.ст. 192,460 МК України, виключає ознаки аварії чи дії обставин непереборної сили, визначення яких, наведено у вищевказаному Порядку від 31.05.2012 року № 657.Доказів того, що ремонт автомобіля мав місце саме внаслідок аварії, в тому числі дорожньо-транспортної пригоди, чи дії обставин непереборної сили в контексті понять, наведених у Порядку, ОСОБА_1 не надав. Отже докази, які підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, відсутні, а тому терміни перебування автомобіля на ремонті, в контексті ст.192 МК України, не підлягають виключенню зі встановленого ч. 1 ст. 380 МК України строку тимчасового ввезення, оскільки його не переривають. Поміж цього, поломка транспортного засобу не могла завадити гр. ОСОБА_1 вивезти його за межі митної території України за допомогою інших способів (наприклад, на лафеті та ін.), оскільки жодною нормою митного законодавства України не передбачено способу виконання такого зобов`язання, зокрема, необхідності вивезення транспортного засобу за межі митної території України виключно власним ходом. Законодавець лише визначає обов`язок доставити транспортний засіб до органу доходів і зборів призначення до закінчення строків, передбачених МК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Стаття 1 МК України встановлює, законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.

Згідно ч. 4 ст. 3 МК України у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Імператив статті 487 МК України вказує, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил, статті 488 МК України.

Відповідно до частини 1 статті 494 МК України, про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Докази у справі про порушення митних правил визначаються статтею 495 МК України.

Дана норма закону передбачає, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, відносно громадянина Угорщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України, було складено протокол про порушення митних правил № 1441/30500/19 від 11.03.2019 року.

03 квітня 2019 року, справу розглянуто та винесено постанову, відповідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 481 МК України.

Зі змісту постанови встановлено, що 11.03.2019 року, 0 14 год. 31 хв., в зону митного контролю на ділянку «Виїзд» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС заїхав легковий автомобіль марки JEEP, моделі GRAND CHEROKEE, 2003 року виготовлення, реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_1 , під керуванням громадянина Угорщини ОСОБА_1 , який повертався з України, де перебував у приватних справах, в Угорщину.

Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично - перевірочні заходи з використанням баз даних та встановлено, що ОСОБА_1 , 22 січня 2018 року, ввезено на митну територію України, через пункт пропуску „Тиса" Закарпатської митниці ДФС, в режимі „Тимчасове ввезення до 1 року", легковий автомобіль марки JEEP, моделі GRAND CHEROKEE, 2003 року виготовлення, реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_1 , та станом на 11 березня 2019 року транспортний засіб не був вивезений за межі митної території України.

Разом з тим, зі змісту вказаної постанови вбачається, що 17.12.2018 року, громадянин Угорщини ОСОБА_1 звернувся до митного органу із заявою про продовження терміну перебування транспортного засобу на митній території України.

Також відповідно до наданої позивачем довідки від 11.03.2019 року ПП ОСОБА_6 та акту виконаних робіт від 11.03.2019 року вбачається, що автомобіль марки JEEP, моделі GRAND CHEROKEE, 2003 року виготовлення, реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_1 , знаходився на ремонті з 17.12.2018 року по 11.03.2019 року.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В даному випадку відповідач не надав жодного доказу правомірності вчинених ним дій щодо встановлення винуватості позивача в інкримінованому правопорушенні та накладенні відповідного стягнення.

Згідно зі ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законом обставини.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд бере до уваги та вважає доведеними обставини, на які посилається позивач, так як заява ОСОБА_1 , про продовження терміну перебування транспортного засобу на митній території України, датована 17.12.2018 року, тобто до спливу терміну транзиту в зоні діяльності Закарпатської митниці ДФС, а на момент перетину митного кордону позивачем було надано документи, які підтверджували факт поломки транспортного засобу, що унеможливила вивезення даного автомобіля за межі митної території України.

Окрім того, суд звертає увагу, що вказана заява подана позивачем до закінчення річного терміну тимчасового ввезення (ст. 380 МК України) та була підставою для продовження терміну тимчасового ввезення до 60 днів, які станом на день складання протоколу - 11.03.2019 року, ще не закінчились, хоча автомобіль уже було вивезено за межі митної території України.

Також, судом установлено, що станом на 11.03.2019 року позивачем не було одержано жодного рішення відповідача на заяву позивача від 17.12.2018 року адресовану митному органу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене суд вважає, позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення, а оскаржувана постанова до скасування, із закриттям провадження у справі у відповідності до вимог ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.8-10, 241-242, 246, 275 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву громадянина Угорщини ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС, в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухар А.В., про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил - задовольнити.

Постанову у справі про порушення митних правил №1441/30500/19, винесену 03 квітня 2019 року, в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухар Анатолієм Васильовичем, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 17000,00 грн. - скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КАС України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: О.А. Придачук