Справа № 200/6928/20-а
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2020 р. Справа№200/6928/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

27.07.2020 ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ), позивач, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місце знаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 37803258) про:

- визнання незаконним та скасування рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №82 від 03.06.2020 про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства ОСОБА_1 ;

- зобов`язання Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити з 28.05.2020 дострокову пенсію за віком як матері інваліда з дитинства ОСОБА_1 .

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.07.2020 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.08.2020 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернувся до відповідача з заявою про призначення дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства. Рішенням відповідача позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки позивачем не надано документів підтверджуючих, що дитина мала медичні показання для визнання її інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Проте позивач зазначає, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не містить як обов`язкову умову для призначення дострокової пенсії за віком установлення дитині інвалідності до досягнення шестирічного віку, а лише умову виховання дитини до цього віку.

Позивач вважає дії відповідача щодо не призначення пенсії протиправними та такими, що порушують його конституційні права, а тому звернувся з даним позовом до суду. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В установлений судом строк відповідачем через Відділ документообігу та архівної роботи суду надано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача.

Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що відповідно до наданих документів на момент звернення 28.05.2020 позивач має загальний страховий стаж 23 роки 04 місяці 14 днів, але документів підтверджуючих той факт, що дитина мала медичні показання для визнання її інвалідом до досягнення шестирічного віку не надано.

За таких обставин відповідач відмовив позивачу в призначенні дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства. Також зазначив, що позивач буде мати право виходу на пенсію після надання відповідних медичних документів або після досягнення 65 років.

За правилами пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з нормами частини 3 статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Слов`янським МВ ГУМВС України в Донецькій області 20.05.2009.

Позивач звернувся до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою №4524 від 28.05.2020 про призначення дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства.

Позивачем при зверненні до пенсійного органу надано наступні документи:

- заява про призначення пенсії;

- копія паспорту;

- копія трудової книжки серії НОМЕР_3 від 20.08.1984;

- копія диплому про навчання серії НОМЕР_4 від 03.07.1984;

- копії свідоцтв про народження дітей: НОМЕР_5 від 07.07.1987, НОМЕР_6 від 08.04.2004;

- копії свідоцтв про укладання шлюбу: НОМЕР_7 від 16.08.2008, НОМЕР_8 від 10.08.1985;

- копія паспорту та ідентифікаційного коду НОМЕР_2 від 20.05.2009;

- копія свідоцтва про народження НОМЕР_9 від 14.07.1965;

- копія паспорту № НОМЕР_10 від 26.05.2019, ідентифікаційного коду та довідки про місце проживання особи від 19.09.2019;

- копії медичних висновків №931 від 10.12.1997, №82 від 01.12.1999, №244 від 05.12.2001;

- копії довідок МСЕК: ДОН-02 №087924 від 15.07.2003, ДОН-07 №040560 від 21.07.2009;

- копія посвідчення серії НОМЕР_11 від 26.09.2006.

03.06.2020 відповідачем прийнято рішення №82 про відмову в призначенні позивачу дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства.

Зі змісту спірного рішення вбачається, що підставою для відмови у призначенні пенсії стала відсутність документів, які підтверджують, що дитина позивача мала медичні показання для визнання її інвалідом до досягнення шестирічного віку. Відтак, відповідно до наданих документів на момент звернення 28.05.2020 позивач мав загальний страховий стаж 23 роки 04 місяці 14 днів, але документів підтверджуючих той факт, що дитина мала медичні показання для визнання її інвалідом до досягнення шестирічного віку не надано. Згідно медичного висновку №931 дитина визнана інвалідом з дитинства 10.12.1997, тобто у 10 років.

Суб`єктом владних повноважень зазначено, що до загального стажу позивача не зараховано період навчання з 01.09.1982 по 03.07.1984, як викликаючий сумнів, так як на цей період є запис у дипломі про це, але ПІБ у дипломі (по-батькові - ОСОБА_1 ) не відповідає паспорту - ОСОБА_1 .

Не зараховано до загального стажу період отримання допомоги по безробіттю з 08.11.2006 по 02.11.2007, як викликаючий сумнів, так як на цей період є запис у трудовій книжці, завірений печаткою і підписом підприємства, але є виправлення у даті наказу про звільнення.

За таких обставин відповідачем відмовлено ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства.

Також, відповідач зазначив, що позивач буде мати право виходу на пенсію після надання відповідних медичних документів або після досягнення 65 років.

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 07.07.1987, позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку - ОСОБА_4 .

Відповідно до медичного висновку від 05.12.2001 на дитину-інваліда з дитинства до 16 років, у ОСОБА_4 наявне захворювання та патологічний стан відповідає пункту І підпункту 1 «Перліку медичних показників, які дають право на отримання допомоги на дітей-інвалідів з дитинства у віці до 16 років», затвердженого наказом Мінздраву України від 05.12.1991 №175.

В матеріалах справи наявні довідки МСЕК: ДОН-02 №087924 від 15.07.2003 підтверджено групу інвалідності другу, причиною інвалідності вказано захворювання з дитинства; ДОН-07 №040560 від 21.07.2009 підтверджено групу інвалідності другу, причиною інвалідності вказано захворювання з дитинства до 18 років.

Згідно зі свідоцтвом про шлюб НОМЕР_7 від 16.08.2008, ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу засідання КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» №530/1 ВКК від 08.09.2015, ОСОБА_4 не може бути визнана дитиною-інвалідом до шестилітнього віку по психічному захворюванню.

Також в матеріалах справи наявне пенсійне посвідчення серії НОМЕР_12 , відповідно до якого ОСОБА_4 отримує пенсію по інвалідності другої групи з дитинства.

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_3 від 20.08.1984 - ОСОБА_1 , позивач з 08.11.2006 по 02.11.2007 перебував на обліку в Слов`янському міському центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 2014 № 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років. За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком після досягнення 55 років та за наявності страхового стажу не менше 20 років.

Згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, До заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення);

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

5) документи, які засвідчують особливий статус особи:

документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю (при призначенні пенсії згідно з абзацом першим пункту 3 частини першої статті 115 Закону);

6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Відповідно до пунктів 2.17 та 2.18 вказаного порядку при призначенні пенсій жінкам, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть.

Визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

В матеріалах справи наявні довідки МСЕК, відповідно до яких ОСОБА_4 встановлено другу групу інвалідності з причини захворювання з дитинства.

Суд дійшов висновку, що для призначення даного виду пенсійного забезпечення позивачем надано достатньо доказів на підтвердження факту того, що її дитина ОСОБА_4 є особою, що має інвалідність з дитинства.

Окрім того, відповідач не врахував положень пункту 2.18 в повному обсязі, відповідно до якого достатнім документом для призначення пенсії є також висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №82 від 03.06.2020 про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства ОСОБА_1 з підстав, в ньому зазначених є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо не зарахування до загального стажу періоду отримання допомоги по безробіттю з 08.11.2006 по 02.11.2007, суд зазначає наступне.

Підпунктом «ж» частини 1 статті 4 Законом України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 року № 803-ХІІ (чинного на період перебування позивача на обліку) визначено, що держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні: включення періоду перепідготовки та навчання нових професій, участі в оплачуваних громадських роботах, одержання допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю до загального трудового стажу, а також до безперервного трудового стажу.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року № 110 (далі - Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 1.3, 1.4 Інструкції № 58 При влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку.

Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 N 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства (п. 1.5 Інструкції № 58).

Згідно пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно підпункту «е» пункту 2.18 Інструкції № 58 до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи: безробітним особам про період одержання допомоги по безробіттю заноситься у трудову книжку органом державної служби зайнятості населення.

Як встановлено судом вище, Слов`янським міським центром зайнятості внесено про отримання позивачем допомоги по безробіттю за період з 08.11.2006 по 02.11.2007, зазначений запис містить інформацію стосовно того зазначена допомога позивачу була призначена на підставі наказу №НТ061108 від 08.11.2006.

Відповідач зазначає, що є запис у трудовій книжці, завірений печаткою і підписом підприємства, але є виправлення у даті наказу про звільнення.

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на наявність виправлення у даті наказу про звільнення, з огляду на наступне.

Згідно Інструкції № 58 встановлено та визначено процедуру заповнення керівником підприємства, установи, організації трудових книжок працівників при звільненні, переведені з одного підприємства на інше або на іншу роботу на тому ж підприємстві, тощо.

Відповідно до пункту 4 постанови КМУ від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють спірні правовідносини, суд зазначає про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

З огляду на викладене, суд зазначає, що позивач не повинен нести відповідальність за некоректне внесення записів до трудової книжки.

Приписами статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

З огляду на матеріали справи відповідачем не доведено, що ним вчинялись дії для отримання інформації з Слов`янського міського центру зайнятості стосовно перебування на обліку позивача у спірний період.

Крім того, з урахуванням положень статті 9 КАС України, з метою повного захисту законних прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог з огляду на таке.

Як встановлено судом, відповідачем прийнято рішення №82 від 03.06.2020 про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства ОСОБА_1 .

З метою повного захисту порушеного права позивача, суд, задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період перебування на обліку в Слов`янському міському центрі зайнятості з 08.11.2006 по 02.11.2007.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами частин 1, 5 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання призначити пенсію за віком з моменту звернення, то ця вимога не підлягає задоволенню, оскільки як встановлено судом вище саме органи пенсійного фонду визначають правильність та повноту наданих документів для призначення (перерахунку) пенсії, призначає пенсію та готує документи для її виплати. При цьому, суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання таких функцій.

Отже, після скасування судом рішення, відповідач зобов`язаний повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення з урахуванням зроблених висновків суду щодо зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи позивача.

Отже, суд прийшов до висновку про наявність підстав про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.07.2020 позивачу відстрочено сплату судового збору в сумі 840,80 грн. до ухвалення рішення по справі.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки сплату судового збору відстрочено до ухвалення судового рішення у даній справі, а судовий збір не сплачено, суд дійшов висновку про необхідність стягнення суми судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місце знаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 37803258) про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №82 від 03.06.2020 про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства ОСОБА_1 .

Зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період перебування на обліку в Слов`янському міському центрі зайнятості з 08.11.2006 по 02.11.2007.

Зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства, з урахуванням висновків суду в даній справі.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 31.08.2020.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна