Справа № 200/14113/19-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року справа №200/14113/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді доповідача Ястребової Л.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 р. у справі № 200/14113/19-а (головуючий І інстанції Смагар С.В., повний текст складено 20.01.2020р. в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (надалі - відповідач, Управління), в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову, просила визнати протиправними дії відповідача при прийнятті рішення від 20.08.2019 року, яким відмовлено у призначенні допомоги ОСОБА_1 за її зверненням від 11.05.2019 року; скасувати рішення відповідача від 20.08.2019 року, яким відмовлено у призначенні допомоги ОСОБА_1 за її зверненням від 11.05.2019 року; зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення виплати щомісячної компенсації позивачу за період з 01 січня 2005 року по 21 травня 2010 року та з червня 2010 року по листопад 2017 року, як фізичній особі, яка надавала соціальні послуги своїм батькам, особам похилого віку, які потребували постійного стороннього догляду, з урахуванням рішень Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області по справі № 263/14766/17 провадження 2-о/263/18/2018, та по справі № 263/8168/18 провадження №2-о/263/530/2018; зобов`язати відповідача призначити виплату щомісячної компенсації позивачу за період з 01 січня 2005 року по 21 травня 2010 року та з червня 2010 року по листопад 2017 року, як фізичній особі, яка надавала соціальні послуги своїм батькам, особам похилого віку, які потребували постійного стороннього догляду, згідно з рішеннями суду та зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити збір до солідарної системи обов`язкового соціального страхування за ОСОБА_1 за період з 01 січня 2005 року по 21 травня 2010 року та з червня 2010 року по листопад 2017 року, згідно з рішеннями суду (а.с. 5-13, 51-60).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскільки рішеннями Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області встановлений юридичний факт здійснення позивачем постійного догляду за престарілими батьками, то згідно вимог чинного законодавства позивач підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню за період з 01 січня 2005 року по 21 травня 2010 року та з червня 2010 року по листопад 2017 року. У зв`язку з чим, у Департаменту виник обов`язок призначити та виплатити щомісячну компенсацію, як фізичній особі, яка надавала соціальні послуги своїм батькам, особам похилого віку та сплатити збір до солідарної системи обов`язкового соціального страхування.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 82-84).

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернулась з апеляційною скаргою, вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що обставини справи відповідають всім вимогам, зазначеним у рішенні Верховного Суду по справі №348/2357/16-а від 31.07.2019 року. Наголошує, що судовими рішеннями №263/14766/17 та 263/8168/18 встановлено, що позивач підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, як непрацююча працездатна особа, яка здійснювала догляд за особою з інвалідністю І групи або за особою, яка досягла пенсійного віку та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Також зазначає, що відповідно до ст.12 Закону №2109-ІІІ суми державної соціальної допомоги, не одержані своєчасно з вини органу, який призначає або виплачує державну соціальну допомогу, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком (а.с. 90-93).

Відповідач надав суду відзив, в якому висловлює незгоду з аргументами апеляційної скарги з посиланням на нормативно-правові акти, що регламентують спірні питання.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 34-36).

Судами встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 09 лютого 2018 року у справі №263/14766/17 встановлено факт догляду ОСОБА_1 за період з червня 2010 року по листопад 2017 року за престарілою матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 20-23).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 грудня 2018 року у справі №263/8168/18 встановлено факт догляду ОСОБА_1 за період з 1 січня 2004 року по 21 травня 2010 року за престарілим батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 24-26).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року в адміністративній справі № 263/13934/18 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання призначити та виплатити щомісячну компенсацію за період з 01 січня 2004 року по 21 травня 2010 року та з червня 2010 року по листопад 2017 року, як фізичній особі, яка надавала соціальні послуги своїм батькам, особам похилого віку, які потребували постійного стороннього догляду згідно з рішеннями суду, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до Пенсійного фонду України за період з 01 січня 2004 року по 21 травня 2010 року та з червня 2010 року по листопад 2017 року відмовлено (а.с. 27-32).

11 травня 2019 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення компенсації як фізичній особі, яка надає соціальні послуги (а.с. 72-73).

Листом від 20 травня 2019 року № 04.1411.14/1408 відповідач повідомив про необхідність надання документів, визначених Порядком призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року № 558 (а.с. 74).

Рішенням Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 20 серпня 2019 року позивачу відмовлено в призначенні допомоги на її звернення від 11 травня 2019 року, оскільки протягом 3-х місяців з дня звернення не були надані документи згідно пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги», а саме:

1) Фізичною особою, яка надає соціальні послуги:

- висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що стан її здоров`я дозволяє постійно надавати соціальні послуги;

- заява про згоду надавати соціальні послуги;

- копія трудової книжки, а у разі її відсутності - письмове повідомлення особи із зазначенням інформації про відсутність трудової книжки та про останнє місце роботи чи отримання доходів;

- заява про надання згоди на проведення перевірки даних про доходи особи з використанням відомостей Державного реєстру фізичних осіб-платників податків;

2) Особою, яка потребує надання соціальних послуг:

- заява про необхідність надання соціальних послуг;

- паспорт або інший документ, що посвідчує особу;

- висновок лікарсько-консультаційної комісії про необхідність постійного стороннього догляду та нездатність до самообслуговування (а.с. 75).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №1058) загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема: непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства.

Згідно з частинами 1, 2 статті 24 Закону №1058 страховий стаж - це період протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 6 статті 20 Закону №1058, зокрема, передбачено, що за осіб, зазначених у пунктах 8, 11-14 статті 11 цього Закону, страхові внески сплачуються в порядку і строки, визначені Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів цільових фондів, з яких цим особам сплачуються відповідно грошове забезпечення, страхові виплати, допомога і компенсації.

Відповідно до пункту 1 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 29.04.2004 року №558 (далі - Порядок №558), непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата (далі - компенсація).

В п. 5 наведеного Порядку зазначено, що компенсація призначається і виплачується структурним підрозділом з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради за місцем проживання, перебування особи, якій надаються соціальні послуги, з дня подання фізичною особою, яка надає соціальні послуги, та особою, яка їх потребує, заяв разом з документами, зазначеними у пункті 6 цього Порядку.

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради видає заявнику розписку про прийняття заяв і документів із зазначенням дати їх прийняття.

Днем подання заяв для призначення компенсації вважається день реєстрації структурним підрозділом з питань соціального захисту населення районної, районної у м.Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради заяв з необхідними документами.

Якщо заяви та документи надсилаються поштою, днем подання заяв для призначення компенсації вважається дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення.

У разі коли до заяв не додані всі необхідні документи, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районної, районної у м.Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради письмово протягом трьох днів повідомляє заявнику, які документи слід подати додатково. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців з дня одержання такого повідомлення, днем подання заяв вважатиметься день їх прийняття або відправлення.

Відповідно до п.6 Порядку для призначення компенсації подаються такі документи:

1) фізичною особою, яка надає соціальні послуги:

- заява про згоду надавати соціальні послуги;

- паспорт або інший документ, що посвідчує особу;

- висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що стан її здоров`я дозволяє постійно надавати соціальні послуги;

- копія трудової книжки, а у разі відсутності трудової книжки - письмове повідомлення особи із зазначенням інформації про відсутність трудової книжки та про останнє місце роботи чи отримання доходів;

- заява про надання згоди на проведення перевірки даних про доходи особи з використанням відомостей Державного реєстру фізичних осіб - платників податків;

2) особою, яка потребує надання соціальних послуг, або її законним представником (у разі визнання цієї особи недієздатною):

- заява про необхідність надання соціальних послуг;

- паспорт або інший документ, що посвідчує особу;

- копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

- висновок лікарсько-консультаційної комісії про необхідність постійного стороннього догляду та нездатність особи до самообслуговування (за винятком осіб з інвалідністю I групи, інвалідність яких встановлена безстроково та які згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією потребують постійного стороннього догляду).

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про призначення та виплати щомісячної компенсації за період з 01 січня 2005 року по 21 травня 2010 року та з червня 2010 року по листопад 2017 року, як фізичній особі, яка надавала соціальні послуги своїм батькам, особам похилого віку, які потребували постійного стороннього догляду згідно з рішеннями суду, а також про нарахування та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2005 року по 21 травня 2010 року та з червня 2010 року по листопад 2017 року не зверталась.

Тобто, позивачем приписи п. 5, п. 6 Порядку №558 призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги не дотримано.

Посилання на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 31.07.2019 року по справі №348/2357/16-а не приймається судом до уваги, оскільки обставини у даній справі не є тотожними обставинам, викладеним в постанові № 348/2357/16-а, предметом розгляду якої було, зокрема, зарахування до загального стажу позивача періоду здійснення ним догляду за особами пенсійного віку, з відсутністю висновків ЛКК про потребу вказаних осіб у постійному догляді. За результатами розгляду касаційної скарги Пенсійного фонду в справі №348/2357/16-а Верховним Судом у задоволенні позову фізичній особі до Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Щодо доводу апелянта, що судовими рішеннями №263/14766/17 та 263/8168/18 встановлено, що позивач підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2 ст.14 Закону №1058 страхувальниками відповідно до цього Закону є: підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу, надбавку або компенсацію, - для осіб, зазначених у пунктах 6-9, 11 і 12 статті 11 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону №1058 платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015№449 затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до розділу ІІ пункту 1 Інструкції, платниками єдиного внеску є: підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу з тимчасової непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб: одному з непрацюючих працездатних батьків, усиновителям, опікунам, піклувальникам, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, а також непрацюючим працездатним особам, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

Тобто, зазначеними нормативними документами визначена підстава для сплати структурним підрозділом з питань соціального захисту населення єдиного внеску за непрацюючих працездатних осіб, які здійснюють догляд, зокрема, якщо такі особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що встановлення в судовому порядку факту догляду позивачем за її батьками у період з 1 січня 2005 року по 21 травня 2010 року та з червня 2010 року по листопад 2017 року не є підставою для зобов`язання відповідача нарахувати та сплатити збір до солідарної системи обов`язкового соціального страхування. Нормами чинного законодавства визначено низку підстав для нарахування та сплати збору, а не тільки встановлення факту догляду та не передбачено призначення компенсації за минулі періоди.

Твердження апелянта, що відповідно до ст.12 Закону №2109-ІІІ суми державної соціальної допомоги, не одержані своєчасно з вини органу, який призначає або виплачує державну соціальну допомогу, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, колегія суддів не приймає, оскільки відповідно до Порядку №558, підставою для сплати компенсації є подання фізичною особою, яка надає соціальні послуги, та особою, яка їх потребує, заяв разом з документами, зазначеними у п.6 Порядку. Позивач звернулась до Департаменту з заявою про призначення компенсації як фізичній особі, яка надає соціальні послуги 11.05.2019 року, отже у відповідача немає законних підстав призначити та виплатити компенсацію за минулі періоди.

Враховуючи викладене та відсутність в матеріалах справи доказів отримання позивачем відповідної компенсації у період з 1 січня 2005 року по 21 травня 2010 року та з червня 2010 року по листопад 2017 року, суд не вбачає законних підстав визнати протиправними дії та скасувати рішення відповідача від 20.08.2019 року, яким відмовлено у призначенні допомоги ОСОБА_1 за її зверненням від 11.05.2019 року та зобов`язати призначити та виплатити щомісячну компенсацію позивачу за період з 01 січня 2005 року по 21 травня 2010 року та з червня 2010 року по листопад 2017 року, як фізичній особі, яка надавала соціальні послуги своїм батькам, особам похилого віку, які потребували постійного стороннього догляду, згідно з рішеннями суду та зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити збір до солідарної системи обов`язкового соціального страхування за період з 01 січня 2005 року по 21 травня 2010 року та з червня 2010 року по листопад 2017 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 р. у справі №200/14113/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення 01 вересня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв