Справа № 308/8620/20
Суддя: Крегул М. М.
Дата ухвалення: 2020-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/8620/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 серпня 2020 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Крегул М.М.,
при секретарі Ковач В.Ю.,
за участю перекладача Уллах Ірфан Пак,
представника позивача Балог О.Ю.,
та відповідача ОСОБА_1 (BILAL IFTIKHAR),
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, адміністративну справу за адміністративним позовом Військової частини № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України,-
Військова частина № НОМЕР_1 Західного прикордонного управління ДПС України звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з зазначеним адміністративним позовом мотивуючи його тим, що відповідач, о 16 год. 30 хв. 25 серпня 2020 року в пункті пропуску «Малий Березний», в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, встановленим порядком державний кордон з України в Словацьку Республіку, на напрямку 34 прикордонного знаку на ділянці відповідальності віпс «Стужиця» впс «Великий Березний» та був затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки в 4000 метрів від державного кордону в. н.п. Збой.
Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідачаБілал Іфтікхар (BILAL IFTIKHAR), відсутні.
Своїми діями відповідач вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та відповідно до ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на строк до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.
За таких обставин, враховуючи те, що відповідач вчинив порушення законодавства України х прикордонних питань та правовий статус іноземців, позивач просить затримати громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.
Представник позивача Військової частини № НОМЕР_1 Західного прикордонного управління ДПС України Балог В.Ю., у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольниити.
Відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у судовому засіданні від захисника відмовився, зазначив, що бажає сам захищати свої інтереси у суді і це не повязано з його матеріальними становищем. Вказав, що не заперечує щодо задоволення позову, оскільки, бажає повернутися до країни свого походження,однак коштів, щоб самостійно покинути Україну в нього не має, та із заявою про отримання довідки про тимчасове проживання в Україні до відповідних органів не звертався та не має наміру звертатис.ь.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно із частиною 1 стаття 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За правилами ч.7 ст.5 КАС України іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.
Відповідно до ч.4 ст.46 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень, в тому числі в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України визначені статтею 288 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом встановлено, що відповідач, громадянин Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , о 16 год. 30 хв. 25 серпня 2020 року в пункті пропуску «Малий Березний», в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, встановленим порядком державний кордон з України в Словацьку Республіку, на напрямку 34 прикордонного знаку на ділянці відповідальності віпс «Стужиця» впс «Великий Березний» та був затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки в 4000 метрів від державного кордону в. н.п. Збой.
Документи, що посвідчують особу ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) та підтверджують законність його перебування на території України у відповідача відсутні.
Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: копією протоколом про адміністративне затримання від 25.08.2020 року; копією протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 25.08.2020 року; довідкою №21/91 від 27.08.2020 року; копією акту про приймання-передавання особи від 25.08.2020 року.
Дії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП кваліфіковано вірно.
Представлені позивачем докази свідчать про те, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , реалізуючи свої права та свободи, міг встановленим порядком іммігрувати в Україну або іншу європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Але знаючи про можливість легально виїхати до європейських країн, відповідач вибрав більш легкий та незаконний спосіб, знаючи, що для досягнення своєї мети він неодноразово буде порушувати та ігнорувати законодавство країн на своєму шляху, відповідач умисно пішов на вчинення правопорушення.
Відповідно до положень ст.ст.9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.
У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Частиною 3 статті 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.
Відповідно до ч.1 ст.30 цього Закону органи охорони державного кордону, стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання такого рішення.
Частиною 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.
Враховуючи встановлені судом обставини про те, що відповідач порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, незаконно перетнув державний кордон України, беручи до уваги відсутність у відповідача документів, що дають право на перетин державного кордону України, суд приходить до висновку про задоволення позову.
Враховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 257, 241, 244, 246, 289 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -
Адміністративний позов Військової частини № НОМЕР_1 Західного прикордонного управління Державної прикордонної служби України до громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України - задовольнити.
Затримати громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.
Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 289, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України протягом десятиденного строку із дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду М.М. Крегул