Справа № 420/6050/20
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6050/20
УХВАЛА
31 серпня 2020 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Марин П.П., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, скасування наказу №607-к від 06.10.2016 року, наказу №317-к від 29.04.2016 року, зобов`язання поновити на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 , в якій позивач просить:
визнати дії Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, щодо попередження про вивільнення ОСОБА_1 в порушення встановленого законом строку, - протиправними;
визнати дії Державної міграційної служби України щодо звільнення ОСОБА_1 , відповідно до ч.3.ст.5 абз.3 ч.4 ст.43 Закону України «Про державну службу» та п.п.13, 25 п.10 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №360 від 20.08.2014р., - протиправними;
визнати дії Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо призначення на посаду заступника начальника Головного управління - начальника управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Головного управління ДМС в Одеській області ОСОБА_2 протиправними;
скасувати наказ Державної міграційної служби України №317-к від 29.04.2016 року «Про призначення ОСОБА_2 »;
поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління - начальника управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області;
стягнути з Державної міграційної служби України середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме з 07.10.2016 року до моменту виконання рішення суду щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління - начальника управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління ДМС в Одеській області.
Ухвалою суду від 13.07.2020 року вказаний адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня закінчення карантинних заходів.
Від представника позивача, 03.08.2020 року надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, в якій, як і в адміністративному позові, представник позивача вказує, що неодноразово письмово звертався з вимогою надати йому штатні розклади, наказ №180 від 31.12.2015 р., подання, погодження, відомості про призначення інших осіб на рівнозначні посади, проте відповіді на це від ДМС України, позивач не отримував. Лише 10.06.2020 року, як стверджує позивач, із додатків у відповіді на адвокатський запит ОСОБА_1 стало відомо про ці обставини і порушення його переважного права та процедури звільнення, у зв`язку з чим позивач просить суд вважати ці обставини поважними та поновити строк на оскарження наказу №607-к та оскарження дій відповідачів.
Стосовно зазначених доводів, суддя в ухвалі від 13.07.2020 року зазначив, що вказані позивачем підстави для поновлення строку на звернення до суду з даним позовом не можуть бути визнані судом поважними.
Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
За змістом частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть установлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя цієї статті КАС України).
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).
Пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України встановлено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Частиною першою статті 123 цього Кодексу передбачено, що в разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
За частиною другою статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Оскільки цей спір виник з приводу проходження та звільнення з публічної служби, до спірних відносин застосовується місячний строк звернення до адміністративного суду.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, встановлення строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
З аналізу зазначених вище законодавчих норм убачається, що у випадку, коли особа вважає, що її права під час прийняття на публічну службу, проходження чи звільнення з публічної служби були порушені, вона має право звернутися до суду в більш стислі строки, ніж на загальних підставах. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку.
Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
При цьому норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Отже, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
Таким чином, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо звернення до суду у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Позивач в позовній заяві та заяві про поновлення строку звернення до суду не заперечував факту обізнаності про прийняття оскаржуваного наказу 607-к від 06.10.2016 ще 11.10.2016, однак зазначає про деякі факти, що заважали йому своєчасно звернутися до суду з метою захисту свого порушеного права. Зокрема, щодо знаходження на лікарняному.
Позовну заяву до суду ОСОБА_1 подав 08 липня 2020 року, а саме через 3 роки та 9 місяців, тобто з пропуском місячного строку звернення до адміністративного суду.
Суд вважає необґрунтованим посилання позивача на те, що він тривалий час знаходився на лікарняному, оскільки додані до заяви довідки про тимчасову непрацездатність позивача свідчить про те, що позивач хворів в період з 09.03.2015 року по 19.10.2016 року та з 09.03.2017 року по 30.08.2019 року.
Наведені причини пропуску з огляду на їх зміст не можна визнати такими, що створювали чи могли створити в майбутньому перешкоди для звернення до суду. Більше того, вони викликані суб`єктивним ставленням позивача до наявної у нього інформації та свідомо не оскаржував наказ відповідача.
Позивачем на підтвердження обставин, що він намагався отримати копію оскаржуваного наказу протягом тривалого часу надані 2 декларації про доставку документації з описом вкладення, проте з жодного документу не вбачається, що відправлення було вручене отримувачем. Інших належних та допустимих доказів звернення до відповідача з запитами в період з 11.10.2016 року по 10.06.2020 року.
В свою чергу, одне лише посилання на те, що відповідачем не було доведено до відома ОСОБА_1 накази про зміни в штатному розписі та наказ про призначення на відповідну посаду третьої особи не свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом протягом такого тривалого часу.
Жодних інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на звернення до суду з позовом, позивачем не наведено, існування будь-яких перепон у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів не зазначено та судом не встановлено.
Суд звертає увагу, що існування строків на оскарження порушених прав, свобод та інтересів зумовлене вимогами щодо забезпечення швидкого та ефективного розгляду справ, дисциплінування поведінки учасників процесу. Саме тому закон передбачає різноманітні способи визначення проміжку часу, протягом якого такі учасники можуть здійснити свої процесуальні права.
Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі Пономарьов проти України (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п.47 рішення).
Зі змісту п.52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача поважних причин для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.
За цих підстав Суд одноголосно постановив, що було порушення п.1 ст.6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п.53 рішення).
Крім того, ЄСПЛ зазначає, що право на оскарження не порушується, якщо позивач не цікавиться справою. Так, в рішенні «Каракуц проти України» Суд зазначив, що заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи, про що, зокрема, свідчить те, що вони протягом 1 року та 8 місяців не звертались до апеляційного суду за інформацією щодо стану розгляду їх апеляційної скарги.
Частиною 2 ст.123 КАС України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відповідно до п. 9 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках передбачених частиною другою ст.123 цього Кодексу.
Таким чином, враховуючи ту обставину, що підстави, вказані позивачем у заяві, не знайшли свого підтвердження та не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, суддя приходить до висновку про повернення адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, скасування наказу №607-к від 06.10.2016 року, наказу №317-к від 29.04.2016 року, зобов`язання поновити на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.
Керуючись ст.123, 160 169 КАС України, суд
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, скасування наказу №607-к від 06.10.2016 року, наказу №317-к від 29.04.2016 року, зобов`язання поновити на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернути позивачеві.
Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст. 293-295 КАС України.

Суддя /підпис/ П.П.Марин