Справа № 756/15599/19
Суддя: Андрейчук Т. В.
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа пр. №2-а/756/79/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2020 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Лісовенка О.О.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №5 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Павлушенка Володимира Миколайовича, Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до відповідача поліцейського поліцейського роти №5 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Павлушенка Володимира Миколайовича (далі - поліцейський роти №5 батальйону УПП в Рівненській області ДПП Павлушенко В.М.) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29 жовтня 2019 року постановою поліцейського роти №5 батальйону УПП в Рівненській області ДПП Павлушенка В.М. він був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 123, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В оскаржуваній постанові зазначено, що о 01 год 56 хв 26 жовтня 2019 року на 346 км автодороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , наближаючись до залізничного переїзду, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", здійснив проїзд розмітки 1.12 "стоп-лінія", а також не пред`явив для перевірки та ознайомлення реєстраційний документ на транспортний засіб, порушивши п. 20.2, п. 2.4 "а" Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 вважає дії відповідача незаконними, необґрунтованими, а винесену постанову у справі про адміністративне правопорушення такою, що не ґрунтується на реальних фактах.

Так, позивач стверджував, що відсутні будь-які докази вчинення ним інкримінованих йому адміністративних проступків. ОСОБА_1 зазначав, що на пред`явленому йому поліцейським відеозаписі чітко було видно, що він виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", а тому відповідач почав стверджувати, що ОСОБА_1 зупинив автомобіль за знаком.

Позивач вказував, що після зупинки пред`явив поліцейському усі необхідні документи та заявив усні клопотання про надання йому можливості скористатись правовою допомогою та розглянути справу про адміністративні правопорушення за місцем проживання ОСОБА_1 .

Крім цього, ОСОБА_1 зазначив, що усупереч положенням чинного законодавства він не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що унеможливило реалізацію ним своїх прав, гарантованих КУпАП.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 29 жовтня 2019 року серії ДП18 №670812 у справі про адміністративні правопорушення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 123, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, подав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності.

Відповідач поліцейський роти №5 батальйону УПП в Рівненській області ДПП Павлушенко В.М. подав до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому зазначив, що фіксація адміністративних правопорушень, вчинених позивачем, здійснювалася за допомогою портативних відеореєстраторів ВК-1018, ВК-1006, про що було вказано в оскаржуваній постанові. Проте відеозаписи не збереглися. Також відповідач стверджував, що усупереч приписам ст. 77 КАС України ОСОБА_1 не надав суду доказів на підтвердження своєї невинуватості у вчиненні інкримінованих йому адміністративних проступків. З цих підстав поліцейський роти №5 батальйону УПП в Рівненській області ДПП Павлушенко В.М. просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог.

У ході розгляду справи судом було залучено до участі у розгляді справи в якості другого відповідача Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції (далі - УПП в Рівненській області ДПП).

УПП в Рівненській області ДПП відзив на позовну заяву ОСОБА_1 до суду не подало.

Поліцейський роти №5 батальйону УПП в Рівненській області ДПП Павлушенко В.М. та представник УПП в Рівненській області ДПП у судове засідання не з`явилися, відповідачі про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності не подали.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 29 жовтня 2019 року поліцейським роти №5 батальйону УПП в Рівненській області ДПП Павлушенком В.М. винесено постанову серії ДП18 №670812, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425,00 грн за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 123, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

У постанові відповідачем зазначено, що о 01 год 56 хв 26 жовтня 2019 року на 346 км автодороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , наближаючись до залізничного переїзду, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", здійснив проїзд розмітки 1.12 "стоп-лінія", а також не пред`явив для перевірки та ознайомлення реєстраційний документ на транспортний засіб, порушивши п. 20.2, п. 2.4 "а" Правил дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно з п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

П. 20.2 Правил дорожнього руху передбачено, що, під`їжджаючи до переїзду, а також починаючи рух після зупинки перед ним, водій зобов`язаний керуватися вказівками і сигналами чергового по переїзду, положенням шлагбаума, світловою та звуковою сигналізацією, дорожніми знаками і дорожньою розміткою, а також переконатися в тому, що не наближається поїзд (локомотив, дрезина).

Відповідно до п. 8.4 "б" Правил дорожнього руху знаки пріоритету встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Знак 2.2 Правил дорожнього руху "Проїзд без зупинки заборонено" забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КУпАП порушення правил руху через залізничний переїзд, крім порушень, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.4 "а" Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1. До таких документів відноситься, зокрема реєстраційний документ на транспортний засіб.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

За положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Таким чином, у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 123, ч. 1 ст. 126 КУпАП, збирати докази зобов`язані працівники Національної поліції.

За змістом норм ч. 1, ч. 2 ст. 7, ст. 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності. Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Ч. 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Ч. 2 цієї статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до чинного процесуального законодавства покладено на відповідачів (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі №524/9716/16-а).

Докази суду надають учасники справи (ч. 3 ст. 77 КАС України).

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У постанові про адміністративне правопорушення від 29 жовтня 2019 року серії ДП18 №670812 поліцейським роти №5 батальйону УПП в Рівненській області ДПП Павлушенком В.М. зазначено, що фіксація адміністративних правопорушень здійснювалась технічним пристроєм ВК-1018, ВК-1006, проте поліцейським не конкретизовано тип та назву такого пристрою.

У відзиві на позовну заяву відповідач поліцейський роти №5 батальйону УПП в Рівненській області ДПП Павлушенко В.М. покликався на те, що відеозаписи з технічних пристроїв ВК-1018, ВК-1006 не збереглися за строком давності. Однак такі обставини не звільняють відповідачів від обов`язку навести докази на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності (постанова Верховного Суду від 23 квітня 2019 року у справі №532/435/17).

Жодних доказів скоєння ОСОБА_1 вказаних у оскаржуваній постанові правопорушень, окрім самої постанови, відповідачами суду не надано.

З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідачами, на яких покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано жодних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, а отже, і вчинення ним адміністративних проступків, притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися законним, унаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Ч. 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративний проступок - це насамперед дія або бездіяльність, що при наявності певних ознак розглядається законом як порушення встановлених правил поведінки громадян у певних сферах громадського життя. До таких правил, зокрема, належать правила у сфері безпеки дорожнього руху.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення належать ознаки, притаманні об`єкту, об`єктивній і суб`єктивній сторонам та суб`єкту правопорушення.

Зважаючи на те, що відповідачами не доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних проступків, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративних правопорушень.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного проступку провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

П. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення від 29 жовтня 2019 року серії

ДП18 №670812, винесену поліцейським роти №5 батальйону УПП в Рівненській області ДПП Павлушенком В.М., та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на вищевикладене, керуючись Законом України "Про дорожній рух", Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, ст. ст. 7, 123, 126, 245, 247, 251, 255 КУпАП, ст. ст. 5, 6, 7, 9, 77, 241-247, 268, 271, 286 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №5 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Павлушенка Володимира Миколайовича, Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення від 29 жовтня 2019 року серії

ДП18 №670812, винесену поліцейським роти №5 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Павлушенком Володимиром Миколайовичем.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук