Справа № 640/12617/20
Суддя: Гуртовенко Р. В.
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/378/7/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2020 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Гуртовенко Р. В.,

за участю секретаря: Мельник Н.Д.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Юхименка І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище Київської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції Сікача Олександра Володимировича та Державної казначейської служби України, третя особа: Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 , посилаючись на те, що 29.05.2020 року о 09 годині 03 хвилини, керуючи автомобілем марки «Volkswagen», д.н. НОМЕР_1 , який перебуває у його користуванні та яким має право керувати, рухаючись по автодорозі Велика Окружна, 11 в м. Києві з незрозумілих причини був зупинений працівниками патрульної поліції з вимогами надати для перевірки документи на автомобіль та водійські права зважаючи на те, що під час руху автомобілем розмовляв по телефону, тримаючи його в руці та не користувався засобами пасивної безпеки, в зв`язку з чим, порушив правила дорожнього руху. Його прохання працівникам патрульної поліції надати відео чи фото докази допущеного правопорушення було проігноровано, натомість вони продовжили вимагати для перевірки документи на автомобіль, водійські права, а також поліс обов`язкового страхування. Тримаючи в руках вищезазначені документи, він показав їх інспектору, але заперечив проти їх передачу інспектору, так як останній не надав доказів на підтвердження факту порушення ним правил дорожнього руху, а відтак підстав для зупинки та надання відповідних докуметнів не було. Після цього, інспектори самовільно відчинили багажник його автомобіля та почали його оглядати. Він зробив останнім зауваження, висунув вимогу припинити незаконні дії та включив відеозапис на своєму мобільному телефоні з метою задокументувати їх незаконні дії. Інспектори натомість застосувавши фізичну силу, заламали руки та одягнули кайданки, потім запхнули до свого службового автомобіля та повезли до Солом`янського ВП, залишивши відкритим на дорозі його автомобіль без нагляду. Перебуваючи в службовому кабінетів Солом`янського ВП, інспектор Сікач О. В. о 09 годині 56 хвилин незаконно виніс щодо нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовану не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 2603272, а саме за порушення п. 4.7 Правил дорожнього руху України, відповідальність за порушення якої передбачена 1 ст. 127 КУпАП. Підтвердженням цього слугує винесена інспектором постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовану не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 2603229, яка розглянута о 9 годині 50 хвилин вказаним же інспектором тільки за адресою проспект Повітрофлотський 49, м. Київ, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Згідно даних постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАМ № 2603272 вже о 09 годині 52 хвилини, тобто по проходженю 2 хвилин він перебував на проїздній частині Великої Окружної дороги, 11 в м. Києві поза пішохідним переходом. При цьому, вже о 09 годині 56 хвилин, тобто через 4 хвилини знаходився за місцем розггляду справи по вул. Народного Ополчення 9, м. Київ.

Позивач просить суд визнати дії інспектора УПП в м. Києві ДПП Сікача О. В. протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовану не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №2603272 від 29.05.2020 року та стягнути з Державної казначейської служби України на його користь компенсацію за моральну шкоду в розмірі 20000 грн.00 коп. та витрати на сплату судового збору в розмірі 840 грн.80 коп..

Позивач ОСОБА_1 та його представник Юхименко І.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити, підтвердили обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач - інспектор Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції Сікач О. В. в судове засідання не прибув, про час, дату і місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду направив відзив на позовну заяву (а. с. 79-81), в якому зазначає, що згідно постанови від 29.05.2020 року о 09 год. 52 хв. позивач в м. Києві по Кільцевій дорозі, 11 бігав по проїздній частині дороги поза пішоходним переходом, в невстановленому місці, на зауваження не реагував та кидався під автомобілі, чим порушив п. 4.7 Правид дорожнього руху, за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 127 КУпАП. Оскаржувану постанову винесено в електронному вигляді, тому можуть бути деякі неточності у визначенні чітких координат. Справу відносно позивача розглянуто та винесено постанову за адресою - пр. Повітрофлотський, 49 в м. Києві, а планшетний пристрій автоматично помилково зазначив адресу поруч, а саме по вул. Народного ополчення, 9 в м. Києві, тобто на відстані 246 м від місця винесення спірної постанови. Така описка не впливає на суть вчиненого позивачем правопорушення, його кваліфікації та не може бути підставою для звільнення позивача від накладення адміністративного стягнення та задоволення позовних вимог. Поряд з цим, позивачем не обгрунтовано наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідача, не надано доказів заподіяння йому душевних страждань протиправною діяльністю відповідача по справі, зокрема доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань та не обгрунтовано розмір моральної шкоди. Сам факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди. Твердження позивача, викладені в позові є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник відповідача - Державної казначейської служби України в судове засідання не прибув, відповідач про час, дату і місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву (а. с. 57-62), в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину. Позивачем не надано доказів та підтверджень наявності причинного зва`язку між шкодою та протиправними діяннями відповідачів та вини останніх в її заподіянні. Вказані вимоги позивачем не виконані. Також необгрунтовано пред`явлені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди у сумі 20000 грн.. Не зрозуміло, з яких міркувань виходив позивач, оцінюючи шкоду в такому розмірі.

Третя особа: Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції належним чином повідомлено про час, дату і місце розгляду справи (а. с. 54), причини неявки свого представника дане Управління суду не повідомило.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №2603272, винесену 29.05.2020 року о 09 год. 56 хв. інспектором УПП в м. Києві ДПП Сікачем О. В. по вул. Народного Ополчення 9, в м. Київ, ОСОБА_1 о 09 год. 52 хв., бігав по проїздній частині вул. Великої Кільцевої дороги, 11 в м. Києві поза пішохідним переходом в невстановленому місці, на зауваження не реагував та кидався під автомобілі, чим порушив п. 4.7 Правил дорожнього руху України, відповідальність за порушення якого передбачена 1 ст. 127 КУпАП. Вказана постанова підписана ОСОБА_1 (а. с. 11).

Із копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 2603229, винесеної 29.05.2020 року о 09 год. 50 хв. інспектором УПП в м. Києві ДПП Сікачем О. В. вбачається, що 29.05.2020 року о 09 год. 03 хв. в м. Києві по вул. Великій Кільцевій дорозі, 11 ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen», д.н. НОМЕР_1 , під час руху розмовляв по телефону, тримаючи його в руці, не користувався засобами пасивної безпеки, не пред`явив поліс ОСЦПВВНТЗ, за що його притягнуто до відповідальності за ст. 126 ч. 1 КУпАП за порушення п. 2.1. г ПДР України. Вказана постанова підписана ОСОБА_1 (а.с. 15).

Із копій технічного паспорту на автомобіль та посвідчення водія вбачається, що ОСОБА_1 станом на 29.05.2020 року мав право на керування автомобілем марки «Volkswagen», д.н. НОМЕР_1 , який перебуває у його користуванні (а. с. 12-14).

Із переглянутого в судовому засіданні відеозапису (а. с. 83), наданого відповідачем інспектором УПП в м. Києві ДПП Сікачем О. В., вбачається, що позивача працівниками патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві затримано по вул. Великій Кільцевій дорозі, 11 в м. Києві та доправлено із застосуванням фізичного примусу в Солом`янський ВП, де винесено відносно позивача постанови про притяшнення його до адміністративної відповідальності за ст. ст. 126 ч. 1, 127 ч. 1 КУпАП. Під час доправлення його до відділу поліції та у відділі поліці позивач неодноразово просив викликати йому швидку допомогу та забезпечити його безкоштовною правовою допомогою, проте такі прохання працівниками поліції виконані не були. Працівниками поліції позивачу було запропоновано поїхати на медичний огляд до лікаря-нарколога, на що той погодився, проте до лікаря-нарколога його доставлено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 КУпАП непокора пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху тягнуть за собою попередження або накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

За змістом ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з представлення посадової особи, яка розглядає дану справу та оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після чого заслуховується особа, яка бере участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови та при винесенні постанови інспектором патрульної служби повинно бути з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суду не надано. Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить посилань на будь-які докази скоєння адміністративного правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, із аналізу вищевказаних постанов ЕАМ № 2603229 та ЕАМ № 2603272 не можливо встановити час та місце вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 127 ч. 1 КУпАП, оскільки обидві постанови були винесені інспектором Сікачем О.В. в присутності ОСОБА_1 : постанова серії ЕАМ № 2603272 винесена 29.05.2020 року о 09 год. 56 хв. в м. Київ по вул. Народного Ополчення 9 за фактом правопорушення передбаченого ст. 127 ч. 1 КУпАП вчиненого о 09 годині 52 хвилини по вул. Великій Кільцевій, 11 в м. Києві; постанова серії ЕАМ № 2603229 винесена 29.05.2020 року о 09 год. 50 хв. в м. Київ по просп. Повітрянофлотському, 49 за фактом правопорушення передбаченого ст. 126 ч. 1 КУпАП вчиненого о 09 годині 03 хвилини в м. Києві по вул. вул. Великій Кільцевій, 11. Тобто, різниця в часі винесення постанов та місця їх винесення (за участю позивача) не відповідає реальній можливості перебування ОСОБА_1 фізично за вищевказаними адресами в м. Києві, а саме, о 09 год. 50 хв. по просп. Повітрянофлотському, 49, о 09 годині 52 хвилини по вул. Великій Кільцевій, 11, о 09 год. 56 хв. по вул. Народного Ополчення, 9. Неможливість перебування позивача з інтервалом в 2-4 хвилини за вказаними адресами також підтверджується даними з інтернет ресурсу, щодо відстані між вказаними адресами (а. с. 16-18), відповідно до яких суд вважає очевидним той факт, що вказані відстані фізично не можливо подолати за 4-6 хвилин.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 127 ч. 1 КУпАП була винесена без достатніх правових підстав.

За таких обставин, суд вважає за можливе скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №2603272 від 29.05.2020р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 127 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51,00 гривня, та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

За приписами п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У свою чергу, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, наявність моральної шкоди позивач обґрунтовує обставинами притягнення його до адміністративної відповідальності (незаконним затриманням із застосуванням заходів фізичного впливу).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд ввважає, що в даному випадку існування зазначених обставин не може безумовно вважатися завданням особі моральної шкоди. При цьому, зібраними у справі доказами неможливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між будь-якими моральними стражданнями позивача та фактом притягнення його до адміністративної відповідальності.

Із змісту довідки КНП "ЦЕМД та Медицини катастроф м. Києва" від 29.05.2020 року (а.с. 19) та наданого листа від 27.07.2020р. на виконання ухвали суду (а. с. 74) не можливо встановити факт завдання позивачу матеріальної чи моральної шкоди.

Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги в частині стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь позивача 20000 грн. моральної шкоди слід відмовити, оскільки позивачем на підтвердження своїх доводів не було надано належних та допустимих доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору в сумі 420, 40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ч. 1 ст. 127 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 94, 139, 242-244, 250, 255, 286, пунктом 15.5 Розділу VII „Перехідні положення КАС України" (у редакції Закону №2147-VІІІ) КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2603272 від 29.05.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП, з накладенням штрафу в розмірі 51 грн., справу про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволенні решти частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р. В. Гуртовенко