Справа № 420/889/20
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2020 р. Справа № 420/889/20

Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В. Дата і місце ухвалення: 12.06.2020р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

при секретарі Рябоконь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України, про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії Головного Управління МВС України у Київській області, Департаменту фінансової - облікової політики Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив суд:

- зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного Управління МВС України у Київській області, правонаступником якої є Головне Управління Національної поліції у Київській області, виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у зв`язку встановленням вищої групи інвалідності, яка проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми;

- зобов`язати Департамент фінансової - облікової політики Міністерства внутрішніх справ України (МВС України) виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у зв`язку встановленням вищої групи інвалідності, яка проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що починаючи з 1994 року він проходив службу в органах внутрішніх справ України. 30.03.2015р. ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з отриманням травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків. В грудні 2016 року позивачу, на виконання рішення Малиновського районного суду м.Одеси по справі №521/118/16, виплачено одноразову грошову допомогу у зв`язку з інвалідністю. В травні 2017 року медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 було встановлено другу групу інвалідності. У зв`язку з цим, позивач звернувся до ГУНП в Київській області та ГУ МВС України в Київській області щодо виплати на його користь грошової допомоги пов`язаної з настанням другої групи інвалідності. Листом від 14.06.2018р. відповідачами відмовлено у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги з посиланням на п.4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850. Позивач вважає вказану відмову незаконною та зазначає, що з моменту первинного встановлення інвалідності до отримання вищої ступені інвалідності пройшло 2 роки 2 місяці, що випало на період його лікування та реабілітації.

Протокольною ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.03.2020р. замінено неналежного відповідача Ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Київській області на належного - Головне управління Національної поліції у Київській області, та відповідача Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України на МВС України в особі Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року позов задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Київській області підготувати та направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо призначення грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності, відповідно до висновку МСЕК від 30.05.2017р. з урахуванням раніше виплаченої суми.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головне управління Національної поліції в Київській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 12.06.2020р. з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що Головне управління Національної поліції у Київській області не є правонаступником ГУ МВС України в Київській області, яке на даний час знаходиться на стадії припинення.

Також, апелянт посилається на те, що пунктом 4 Порядку №850 чітко передбачено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Первинно третю групу інвалідності встановлено ОСОБА_1 у 2010 році, що свідчить про те, що з моменту первинного встановлення інвалідності позивачу пройшло 5 років, у зв`язку з чим відсутні підстави для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням у 2017 році вищої групи інвалідності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 1994 року по 2010 рік ОСОБА_1 проходив службу в органах Міністерства внутрішніх справ України; спеціальне звання - старший прапорщик.

Військово-лікарською комісією ГУ МВС України в Одеській області у ОСОБА_1 було виявлено захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (свідоцтво ВЛК ГУ МВС України в Одеській області №355/2 від 14.05.2010р.).

31.05.2010р. ОСОБА_1 звільнено у відставку за ст.63 п. «в» (через обмежений стан здоров`я) згідно витягу з наказу начальника ГУ МВС України в Одеській області №259 о/с від 28.05.2010р.

18.08.2010р. ОСОБА_2 було надано довідку серії ОА-1 №003042 про те, що він має ступінь втрати професійної працездатності 40% та встановлено третю групу інвалідності.

Наказом ГУ МВС України в Київській області від 10.06.2014р. №451 о/с позивач був призначений для проходження служби в органах ГУ МВС України на особливий період терміном на один рік в підрозділ спеціального призначення «Миротворець» МВС України.

Позивач під час виходу з оточення в зоні проведення АТО (м. Іловайськ) 28.08.2014р. отримав вибухову травму, контузію головного мозку, баротравму органів слуху та зору.

25.11.2014р. висновком службового розслідування ГУ МВС України в Київській області було встановлено факт отримання тілесних ушкоджень ст. прапорщиком ОСОБА_1 в зоні АТО м. Іловайськ Донецької області при здійсненні службових обов`язків.

09.12.2014р. за №3/265 ГУ МВС України ст. прапорщику ОСОБА_1 була надана довідка про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України, що є підставою для отримання статусу учасника бойових дій.

В лютому 2015 року позивач був направлений на Військову лікарську комісію ГУ МВС України в Київській області, яка підтвердила ступінь захворювання позивача та направила рекомендацію до МСЕК щодо надання ОСОБА_1 ступеню інвалідності 3 групи.

13.03.2015р. наказом ГУ МВС України в Київській області за №143 о/с гр. ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ України у запас за п. «б» ст.64 Положення (через хворобу).

Згідно довідки МСЕК серії 10ААА №125606 від 30.03.2015р. ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної придатності 60%.

Відповідно довідки МСЕК серії 10ААВ №753791 від 30.03.2015р. ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності

03.06.2015р. ОСОБА_1 отримав пенсійне посвідчення з вказівкою 3 гр. інвалідності.

Після звільнення в запас ОСОБА_1 звернувся до МВС України із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, на що отримав відмову, яку оскаржив в судовому порядку.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.04.2016р. по справі №521/1118/16-а задоволено позов ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано рішення ГУНП в Київській області, викладене у листі №2/48 від 23 листопада 2015 року, щодо відмови у здійсненні нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства внутрішніх справ України, викладене у листі №15/5-7180 від 07 грудня 2015 року, щодо відмови нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з установленням інвалідності третьої групи. Зобов`язати ГУНП в Київській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з установленням інвалідності третьої групи.

Згідно висновку ГУ МВС України в Київській області від 12.10.2016р. ОСОБА_1 нарахована одноразова грошова допомога у загальному розмірі 182 700 грн., з яких фактично сплачені грошові кошти в розмірі 170 625, 60 грн.

Довідкою МСЕК серії 12ААА №305429 від 06.06.2017р. ОСОБА_1 встановлено безстроково другу групу інвалідності, пов`язану безпосередньо з участю в АТО при виконанні службових обов`язків.

14.06.2017р. ОСОБА_1 отримав нове пенсійне посвідчення серія НОМЕР_1 . Вид пенсії по інвалідності (2 група інвалід війни).

У зв`язку з цим, в травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ МВС України в Київській області із заявою про призначення одноразової грошової допомоги як інваліду другої групи.

Листом від 14.06.2018р. ГУ МВС України в Київській області повідомило позивача, що при первинному огляді МСЕК йому 16.06.2010р. встановлено 3-тю групу інвалідності (захворювання пов`язане з проходженням служби в ОВС) та відповідний ступінь втрати працездатності. При повторному огляді МСЕК 30.03.2015р. встановлено 3-тю групу інвалідності - травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків. Під час наступного огляду МСЕК 30.05.2017р. ОСОБА_1 встановлено 2-гу групу інвалідності (травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків) та відповідний ступінь втрати працездатності. Від дати первинного огляду МСЕК до повторного та наступного огляду пройшло більше 2 років, що суперечить пункту 4 Порядку №850, і унеможливлює прийняття рішення.

З аналогічними зверненнями щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 звертався до МВС України 26.02.2019р., 15.07.2019р., 22.09.2019р.

Відмова відповідачів у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги стала підставою для звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції визнав необґрунтованими доводи відповідачів, що від дати первинного огляду МСЕК ОСОБА_1 до повторного та наступного огляду пройшло більше 2 років, що унеможливлює прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги у відповідності до пункту 4 Порядку №850, зазначивши, що позивач у цей період знаходився на лікуванні та судових спорах з ГУНП у Київській області та Ліквідаційною комісією ГУ МВС України у Київській області, що унеможливлювало звернутися до комісії МСЕК про встановлення вищої ступені інвалідності. За висновками суду першої інстанції, відповідачем здійснено формальний підхід до даної ситуації.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до п.15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Статтею 23 Закону України «Про міліцію» встановлено, що у разі поранення (контузії, травми бо каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до п.2 Порядку підстав та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 (далі - Порядок №850), днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно п.7 Порядку №850, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пунктом 8 Порядку №850 передбачено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Відповідно до п.9 Порядку №850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Пунктом 14 Порядку №850 встановлено, що призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Як стверджує апелянт, при первинному огляді МСЕК ОСОБА_1 16.06.2010р. встановлено 3-тю групу інвалідності (захворювання пов`язане з проходженням служби в ОВС) та відповідний ступінь втрати працездатності. При повторному огляді МСЕК 30.03.2015р. встановлено 3-тю групу інвалідності - травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків. Під час наступного огляду МСЕК 30.05.2017р. ОСОБА_1 встановлено 2-гу групу інвалідності (травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків) та відповідний ступінь втрати працездатності. Від дати первинного огляду МСЕК до повторного та наступного огляду пройшло більше 2 років, що суперечить пункту 4 Порядку №850, і унеможливлює прийняття рішення.

Так, відповідно до пункту 4 Порядку №850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Законом України «Про міліцію» не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені п.4 Порядку №850. Вказана норма Порядку №850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності.

Крім того, вказаний пункт Порядку №850 не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Такий висновок суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 13.02.2018р. по справі №808/1866/16 та у постанові від 28.03.2019р. по справі №296/10138/16-а.

Пункт 4 Порядку №850 регулює лише порядок визначення розміру допомоги, проте не встановлює підстави для її призначення та виплати.

Вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги передбачено п.14 Порядку №850. Про існування таких підстав апелянт не зазначає.

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість доводів позивача про протиправність відмови відповідачів у призначенні йому одноразової грошової допомоги відповідно до ст.23 Закону України «Про міліцію».

Натомість, позивачем до суду надані документи на підтвердження причинного зв`язку захворювання з проходженням служби в ОВС, а саме копії довідок до акту огляду МСЕК, копію довідки про результати визначення ступеня втрати працездатності.

Враховуючи положення пункту 8 Порядку №850 суд першої інстанції, керуючись ч.2 ст.9 КАС України, дійшов вірного висновку щодо необхідності виходу за межі позовних вимог та зобов`язання ГУНП у Київській області підготувати та направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо призначення грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням в 2017 році вищої групи інвалідності.

Що ж до посилань апелянта на те, що ГУНП в Київській області не є належним органом, який уповноважений на підготовку та направлення висновку до МВС України щодо призначення грошової допомоги ОСОБА_1 , то колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки як вбачається з матеріалів справи у 2016 році одноразову грошову допомогу виплачено позивачу на виконання постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 21.04.2016р. по справі №521/1118/16-а, якою, серед іншого, зобов`язано саме ГУНП в Київській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з установленням інвалідності третьої групи.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у відзиві на позову заяву ГУНП в Київській області не зазначало, що воно не є належним відповідачем у справі. При цьому, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, надає можливість апелянту виконати дії, обов`язок виконання яких на нього покладено судовим рішенням у даній справі.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги Головного управління Національної поліції в Київській області та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 01 вересня 2020 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук