Справа № 420/4407/20
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4407/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.03.2019 року №, №, №, -

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 25 травня 2020 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 06.03.2019 року, яке було винесено стосовно фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі акту №79/15-32-13-05/ НОМЕР_1 від 21.01.2019 року (щодо порушення п.177.2 ст.177 ПК України та пп.49.18.5 п.49.18 ст.49 ПК України);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 06.03.2019 року, яке було винесено стосовно фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі акту №79/15-32-13-05/ НОМЕР_1 від 21.01.2019 року (щодо порушення п.177.2 ст.177 ПК України та пп.49.18.5 п.49.18 ст.49 ПК України);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 06.03.2019 року, яке було винесено стосовно фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі акту №79/15-32-13-05/ НОМЕР_1 від 21.01.2019 року (щодо порушення п.177.2 ст.177 ПК України та пп.49.18.5 п.49.18 ст.49 ПК України).

Позиція позивача обґрунтовується наступним

ОСОБА_1 не погоджується з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх безпідставними, протиправними та такими, що підлягають скасуванню з наступних підстав.

Позивачка зазначає, що податковий орган в порушення норм діючого законодавства України не повідомляв її про проведення стосовно неї податкової перевірки у січні 2019 року, не повідомляв її про складення стосовно неї акту №79/15-32-13-05/ НОМЕР_1 від 21.01.2019 року (про порушення п. 177.2 ст. 177 ПК України та пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 ПК України), та не повідомляв її про винесення стосовно неї податкового повідомлення-рішення № від 06.03.2019 року, податкового повідомлення-рішення № від 06.03.2019 року та податкового повідомлення-рішення № від 06.03.2019 року; не вручав під розписку та не направляв на її адресу поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення акту №79/15-32-13-05/ НОМЕР_1 від 21.01.2019 року (щодо порушення п. 177.2 ст. 177 ПК України та пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 ПК України) поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення, не вручав під розписку та не направляв на її адресу поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкового повідомлення-рішення № від 06.03.2019 року, податкового повідомлення-рішення № від 06.03.2019 року та податкового повідомлення-рішення № від 06.03.2019 року.

Позиція відповідача обґрунтовується наступним

ГУ ДПС в Одеській області не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що відповідно до відомостей, отриманих з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб (ЦБД ДРФО), фізична особа-платник податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. отримала дохід у вигляді додаткового блага за «ознакою 126» у розмірі 719101,12 грн. без утримання податку на доходи фізичних осіб від АТ «Укрсоцбанк», .

ГУ ДФС в Одеській області надіслано запит до АТ «Укрсоцбанк», щодо отримання детальної інформації та підтверджуючих документів про підстави та нараховані суми доходу у вигляді додаткового блага у 2015 році громадянці ОСОБА_1 АТ «Укрсоцбанк» надана відповідь та відомості, щодо сум відображених в податковому розрахунку за формою 1 ДФ за 3 квартал 2015 року, в якому зазначено, що сума основної анульованої кредитної заборгованості складає 719710,12 грн. В листі АТ «Укрсоцбанк» також зазначено, що кредитор повідомив платника податку - боржника особисто під підпис.

Відповідач зазначає, що в порушення п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 171.2 (б) ст. 171, п. 179.1 ст.179 ПК України податкова декларація про майновий стан та доходи за 2015 рік до ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області не надана, що і стало підставою для прийняття Наказу № 9012 від 19.11.2018 року про проведення документальної позапланової перевірки. Відтак, підстави для проведення перевірки наявні, і не спростовані позивачем.

За результатом перевірки складено акт № 79/15-32-13-05/ від 06.03.2019 та прийняті податкові повідомлення від 06.03.2019 року №, яким нараховане грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 143211,23 грн., в тому числі штрафна санкція на суму 35802,81 грн.; №, яким нараховане грошове зобов`язання з військового збору на суму 10786,52 грн., в тому числі штрафна санкція на суму 2696,63 грн., № яким застосовано штрафну санкцію на суму 170 грн.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху з підстав недотримання позивачкою вимог ст.ст.160, 161 КАС України. Надано позивачці 5-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяв.

У встановлений судом строк позивачка усунула недоліки позовної заяви, у зв`язку з чим ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, згідно ст.262 КАС України. Перше судове засідання по справі призначено на 14 липня 2020 року.

14 липня 2020 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом приєднано до матеріалів справи відзив на адміністративний позов (вхід. №26408/20).

17 липня 2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вхід. №27934/20).

В судове засідання, яке було призначене на 26 серпня 2020 року сторони не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи. Докази належного повідомлення наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи неявку сторін, керуючись ч.4 ст.229 КАС України суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Суд зазначає, що під час карантину, встановленого постановою Кабінетом Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", строки, визначені КАС України продовжуються на строк дії карантину. У зв`язку із чим, а також враховуючи перебування судді у період з 28.07.2020 року по 14.08.2020 року у черговій щорічній відпустці, справа розглянута 31.08.2020 року.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), основним видом діяльності якої є оптова торгівля парфумними та косметичними товарами (47.89), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.82-85).

05.09.2018 року ГУ ДФС в Одеській області направило до ПАТ «УКРСОЦБАНК» лист №12746/10/15-32-13-08-12 в якому просило надати розгорнуту інформацію (з підтверджуючими документами) по громадянці ОСОБА_1 , а саме:

- підтвердити обґрунтованість включення до звіту за формою 1-ДФ суми доходу за ознакою « 126» - додаткове благо;

- за якою адресою фактично було направлено повідомлення про анулювання боргу по вказаній фізичній особі;

- повідомлення про анулювання боргу по вказаній фізичній особі, та/або договір про припинення зобов`язань за кредитним договором (а.с.67).

Листом за №05-6-12/79-1103 від 19.10.2018 року ПАТ «УКРСОБАНК» підтвердив, що вказаний у запиті фізичній особі ОСОБА_1 банком у Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за 2015 рік відображено нарахований та виплачений дохід з ознакою доходу « 126» (додаткове благо) у вигляді основної кредитної заборгованості прощеної (анульованої) за самостійним рішенням банку, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Щодо надання копій підтверджуючих документів у листі зазначено, що запитувана інформація, яка містить банківську таємницю, може бути видана лише на підставі письмового запиту або з письмового дозволу власника інформації, або за рішенням суму, засвідчену належним чином копію якого необхідно додати до запиту (а.с.68-69).

19.09.2018 року ГУ ДФС направило ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 лист №7856/У/15-32-50-07-12, в якому зазначило про необхідність надати податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік та її документальне підтвердження до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (а.с.66).

19 листопада 2018 року ГУ ДФС в Одеській області прийнято наказ №9012, відповідно до якого вирішено провести документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 , з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 рік з 28 грудня 2018 року тривалістю 10 робочих днів (а.с.64).

Копію наказу №9012 від 19.11.2018 року було направлено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , проте не вручене під час доставки адресату, з зазначенням причини повернення: «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.70-71).

21 листопада 2018 року ГУ ДФС в Одеській області складено повідомлення №2247, в якому зазначено, що з 28.12.2018 року буде проводитись документальна позапланова невиїзна перевірки фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання податкового законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період 01.01.2015 року - 31.12.2015 року (а.с.65).

На підставі п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.2, п.78.1 ст.78, ст.79, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями та наказу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області №9012 від 19.11.2018 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Макоїд Ольгою Віталіївною проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , місце - проживання фізичної особи - АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 року, з питання своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб з доходів, військового збору з доходів, отриманих як додаткове благо від АТ «Укрсоцбанк».

За результатами проведеної перевірки, ГУ ДФС в Одеській області складено Акт №79/15-32-13-05/ НОМЕР_1 від 21.01.2019 року «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 з питань декларування отриманих доходів від АТ «Укрсоцбанк», своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року (а.с.50-57).

Примірник Акту №79/15-32-13-05/ НОМЕР_1 від 21.01.2019 року було направлено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , проте не вручений під час доставки адресату, з зазначенням причини повернення: «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.72-73).

У висновках до Акту №79/15-32-13-05/ НОМЕР_1 від 21.01.2019 року зазначено, що документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлені порушення ОСОБА_1 :

- 3.1. п.п.49.18.5. п.49.18 ст.49, пп.176.1 «в» ст.176, п.177.5, п.177.11 ст.177 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI, із змінами та доповненнями - не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік по строку 09.02.2016 року;

- 3.2. п.57.1. ст.57, п.п. «д» п.п.164.2.17 п.164.2. ст.164., п.п.167.1. ст.167, п.п. 168.2.1. п.168.2 ст.168., Податкового кодексу України із змінами та доповненнями не сплачений податок на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті за результатами річного декларування, у розмірі 143211,23 грн.;

- 3.3. пп.1.2, п.1.4, п.1.5, п.п.1.6 п.161 підрозділу 10 розділу XX, ст.163, пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.168.4 ст.168, пп.168.2.1 п.168.2 ст.168 Податкового кодексу України донараховано військового збору у розмірі 10786,52 грн.

За результатами встановлених в Акті перевірки порушень №79/15-32-13-05/ НОМЕР_1 від 21.01.2019 року, Головним управлінням ДФС в Одеській області винесені:

- податкове повідомлення-рішення № від 06.03.2019 року, яким нараховане грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних, осіб на суму 143 211,23 грн., в тому числі штрафна санкція на суму 35 802,81 грн. (а.с.58);

- податкове повідомлення-рішення № від 06.03.2019 року, яким нараховане грошове зобов`язання з військового збору на суму 10 786,52 грн., в тому числі штрафна санкція на суму 2 696,63 грн. (а.с.60);

- податкове повідомлення-рішення № від 06.03.2019 року, яким застосовано штрафну санкцію на суму 170 грн. (а.с.59).

Копії податкових повідомлень-рішень від 06.03.2019 року №, №, № були направлені рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , проте не вручені під час доставки адресату, з зазначенням причини повернення: «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.61-63).

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління ДФС в Одеській області від 06.03.2019 року №, №, №, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою.

Релевантні джерела права та висновки суду

Згідно з вимогами п.п.20.1.4. п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку встановленому Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями (далі - ПК України).

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Особливості регулювання проведення документальної невиїзної перевірки, встановлені статтею 79 Податкового кодексу України, не виключають необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення документальних позапланових перевірок.

Підпунктом 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, а саме, виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з абзацом другим п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

Абзацом третім п.58.3 ст.58 ПК України визначено, що у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходження посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Як було встановлено судом, наказ №9012 від 19.11.2018 року про проведення документальної позапланової перевірки, Акт №79/15-32-13-05/ НОМЕР_1 від 21.01.2019 року про результати документальної позапланової невиїзної перевірки та оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 06.03.2019 року №, №, № повернулись до ГУ ДФС в Одеській області рекомендованим листом без вручення адресату (позивачу), із відміткою «за закінчення встановленого строку зберігання» на прикріпленій до відправлення довідці форми 20 із відбитком поштового календарного штемпеля « 17.04.2019» (а.с.61-63).

Наведена довідка ф.20 передбачена Порядком пересилання поштових відправлень, затверджених наказом УДППЗ «Укрпошта» від 12.05.2006 року №211, пунктом 3.1.1.3 якого визначено, що причина повернення поштового відправлення відправнику зазначається на довідці ф.20, яка акуратно прикріплюється внизу, ліворуч лицьового боку відправлення письмової кореспонденції. На довідці зазначається прізвище працівника, який обробляв кореспонденцію, та проставляється відбиток календарного штемпеля.

З наведеного вбачається, що відмітка у формі 20 на конверті «за закінченням терміну зберігання» не є причиною невручення, а є причиною повернення поштового відправлення.

Між тим норма, викладена у абзаці третьому п.58.3 ст.58 ПК України вимагає саме зазначення причин невручення, як встановлення правового факту вважати документи врученими платнику податків, у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин.

Відтак, відмітка «за закінченням терміну зберігання» не може вважатися доказом настання визначеного ПК України юридичного факту вручення, в розумінні абз.3 п.58.3 ст.58 даного кодифікованого закону.

У справі №640/21350/18 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду не погодився із висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав вважати податкове повідомлення-рішення врученим та зазначив, що відмітка на конверті щодо причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є достатнім доказом у сенсі ст.58 ПК України інформування позивача про донарахування йому суми грошового зобов`язання.

Позначення «за закінченням терміну зберігання» не розкриває справжні причини, з яких рекомендований лист не був вручений адресату та не свідчить про відмову адресата отримати лист (постанова Верховного Суду від 01.10.2019).

У Постанові від 24.04.2020 року по справі №640/21099/18 Верховний Суд дійшов наступного висновку: «За таких обставин, оскільки відповідачем не надано доказів направлення податкового повідомлення-рішення від 22.06.2016 №22692-13 на адресу місця проживання відповідача або доказів його вручення останньому, тому правильним є висновок суду апеляційної інстанції, що це податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків, а визначені у ньому суми - неузгодженими».

При вирішенні даної справи суд також враховує висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладені у постанові від 12 лютого 2020 року по справі №826/17798/18, в якій зазначено, що правове поняття «отримання» у розумінні пункту 56.18 статті 56 ПК України означає виключно фактичне отримання податкового повідомлення-рішення та не є тотожним поняттю «вважається врученим» в розумінні пункту 58.3 статті 58 ПК України.

Таким чином, аналізуючи норми Податкового кодексу України та враховуючи висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, суд погоджується з твердженням представника позивача, що відповідачем не надано до суду під час розгляду справи достатніх доказів вручення ОСОБА_1 наказу №9012 від 19.11.2018 року про проведення документальної позапланової перевірки, Акту №79/15-32-13-05/ НОМЕР_1 від 21.01.2019 року про результати документальної позапланової невиїзної перевірки та оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 06.03.2019 року №, №, №.

У справі «Рисовський проти України» Суд наголошує, що державні органи зобов`язані діяти відповідно до принципу «належного урядування». Даний принцип ґрунтується на тому, що суб`єкти владних повноважень у питаннях, які стосуються основоположних прав людини, зокрема майнових прав, зобов`язані діяти вчасно, послідовно та у належний спосіб.

Державні органи, які діють усупереч закону, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Принцип «належного урядування» передбачає обов`язок владного суб`єкта діяти негайно, аби виправити власну помилку.

Крім того, суд зазначає, що невиконання вимог пункту 79.2 ст.79 Податкового кодексу України - невручення наказу до початку перевірки, свідчить про порушення балансу публічних і приватних інтересів, запроваджених законодавством при встановлені умов та порядку прийняття контролюючим органом рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Такі протиправні дії посадових осіб відповідача призводять до незаконності перевірки та відсутності правових наслідків.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28.04.2020 у справі №821/286/16, та в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховується при вирішенні цієї справи.

Щодо обґрунтованості та правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до пп.163.1.1, 163.1.2 п.163.1 ст.163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Вимогами пункту 164.1 статті 164 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 64.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

В силу вимог п.167.1 ст.167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно із статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку 20 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

Пунктом 161 підрозділу 10 Розділу Перехідних положень ПК України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 цього Кодексу (підпункт 1.1 пункт 161 підрозділу 10 ПК України), тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, фізичні особи - нерезиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні та податкові агенти.

Відповідно до пп.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX ПК України ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Таким чином, з контексту вищенаведених норм ПК України встановлено, що необхідною умовою для нарахування та утримання податку та військового збору з доходів фізичної особи є наявність факту отримання доходів.

Законом України від 09 квітня 2015 року №321-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» підрозділ 1 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України було доповнено пунктом 8 такого змісту: Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 01 січня 2015 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 01 січня 2015 року..

Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

Як встановлено судом, Головне управління ДПС в Одеській області області при визначені позивачу податкових зобов`язань податковими повідомленнями-рішеннями від 06.03.2019 року №, №, № керувалося виключно відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС про суми виплачених доходів, згідно яких ОСОБА_1 отримала за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 рік дохід у вигляді додаткового блага в сумі 719101,12 грн. від АТ «Укрсоцбанк».

Даними Державного реєстру фізичних осіб ДПС про суми виплачених доходів, банком лише констатовано факт подання ним податкового розрахунку за формою №1-ДФ відносно сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку фізичної особи ОСОБА_1 .

Проте, з одних лише даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС про суми виплачених доходів, неможливо встановити складові прощеної (анульованої) кредитором суми боргу, яка може включати як основну суму кредиту, так і відсотки за користування ним, комісію та/або штрафні санкції (пеню).

З метою правильного визначення бази оподаткування та, відповідно, сум грошового зобов`язання, що підлягають сплаті позивачем у зв`язку з отриманням доходу у вигляді додаткового блага, контролюючий орган повинен був перевірити отриману податкову інформацію та з`ясувати, зокрема, чи мав позивач суму основного боргу за кредитом перед банком, і яка сума основного боргу перед банком не була погашена позивачем станом на 01.01.2015; яка сума основного боргу анульована (прощена) банком, і яка з неї сума анульованого (прощеного) основного боргу, що не була погашена позивачем станом на 01.01.2015; еквівалент анульованої (прощеної) у доларах США (Євро) суми основного боргу у гривнях на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню за офіційним курсом НБУ, і який еквівалент анульованої (прощеної) у доларах США (Євро) суми основного боргу у гривнях, що не була погашена позивачем станом на 01.01.2015, різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2015 року.

Також, контролюючий орган повинен був перевірити дотримання порядку повідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу, що дозволить визначити правовий статус прощеної заборгованості та, відповідно, наявність у позивача обов`язку сплати податку з доходів фізичних осіб та відображення їх у річній податковій декларації.

Однак, будь-яких первинних документів контролюючим органом у АТ «Укрсоцбанк» не отримувалося, а відтак контролюючим органом не було вжито заходів для перевірки інформації, що міститься в базі даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС про суми виплачених доходів, щодо складових суми прощеної (анульованої) заборгованості по кредитному договору, а саме: розміру основного боргу, відсотків, пені (за наявності), які, в свою чергу, впливають на визначення розміру податкових зобов`язань.

При цьому, посилання ГУ ДФС в Одеській області лише на лист АТ «Укрсоцбанк» №05-6-12/79-1103 від 19.10.2018 року не є належним та допустимим доказом у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не містить відповідних підтверджуючих документів, викладених в зазначеному листі.

Надаючи оцінку наявним в матеріалах справи письмовим доказам, суд дійшов висновку, що жодних належних заходів, необхідних для з`ясування вищезазначених питань фіскальним органом не було вжито, хоча це мало істотне значення для прийняття рішення за результатами перевірки.

Як наслідок, до складу загального річного оподатковуваного доходу позивача за 2015 рік було включено всю суму прощеного боргу, без належного з`ясування складових суми прощеної (анульованої) заборгованості по кредитному договору та інших даних, що впливають на визначення позивачу податкових зобов`язань по податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

Верховний Суд у постанові від 19.09.2019 року у справі №826/4240/18 зазначає, що для правовідносин, які виникають у сфері справляння податків, не має правового значення те, яким чином банк-кредитор обліковував відповідну суму прощеного боргу у своєму бухгалтерському обліку, а визнання банком прощеного боргу позичальника його оподатковуваним доходом та надання до фіскальної служби відповідного податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, не впливає на податкові зобов`язання позивача.

У зв`язку з вказаним, суд дійшов висновку, що отримана податковим органом інформація з поданого банком податкового розрахунку за формою №1-ДФ потребує перевірки її змісту та правильного встановлення правової природи анульованого (прощеного) кредитором боргу (кредиту) позивача (як курсової різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, або додаткового блага, яке підлягає включенню до загального оподатковуваного доходу фізичної особи), чого у випадку перевірки позивача здійснено відповідачем не було.

За приписами ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зазначене в сукупності обумовлює покладення обов`язку доказування в податкових спорах на податковий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для нарахування платнику податків спірних податкових зобов`язань, та правомірність прийняття свого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 р. у справі №817/149/17, від 29.03.2018 р. у справі № 813/2758/16 та, відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, яка є обов`язковою для суду при вирішенні даної справи.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що «… адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Таким чином, адміністративна справа має бути розглянута на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, та правомірність і обґрунтованість свого рішення має саме контролюючий орган.

Суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень в порядку ст. 77 КАС України, а тому перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем без дотримання вимог чинного законодавства України та порушують майнові права та інтереси позивача.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.03.2019 року №, №, № підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог та згідно із ст.139 КАС України судові витрати ОСОБА_1 в сумі 1926 грн. 68 коп., згідно квитанції №1969-4348-6691-6512 від 25.05.2020 року підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.03.2019 року №, №, № - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 06.03.2019 року, яке було винесено стосовно фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі акту №79/15-32-13-05/ НОМЕР_1 від 21.01.2019 року (щодо порушення п.177.2 ст.177 ПК України та пп.49.18.5 п.49.18 ст.49 ПК України).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 06.03.2019 року, яке було винесено стосовно фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі акту №79/15-32-13-05/ НОМЕР_1 від 21.01.2019 року (щодо порушення п.177.2 ст.177 ПК України та пп.49.18.5 п.49.18 ст.49 ПК України).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 06.03.2019 року, яке було винесено стосовно фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі акту №79/15-32-13-05/ НОМЕР_1 від 21.01.2019 року (щодо порушення п.177.2 ст.177 ПК України та пп.49.18.5 п.49.18 ст.49 ПК України).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 1926 грн. 68 коп. (одна тисяча дев`ятсот двадцять шість гривень шістдесят вісім копійок).

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Суддя С.О. Cтефанов

.