Справа № 560/3375/20
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3375/20
РІШЕННЯ

іменем України

02 вересня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Лабань Г.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просить:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 23.06.2020 №46 про відмову у призначенні пенсії за заявою від 22.06.2020.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування й виплату пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" в розмірі 60 відсотків суми всієї заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеної у довідці виданої Департаментом соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації від 22.06.2020 №02.03-3132.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16.03.2020 року він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, з пенсії за віком на пенсію по інвалідності державного службовця.

Головним управлінням ПФУ було прийняте рішення про відмову у переведенні його на пенсію по інвалідності державного службовця у зв`язку з тим, що нормами закону "Про державну службу" не передбачене проведення перерахунків призначених пенсій та переведення з одного виду пенсії на інший.

Позивач з цим не погоджується, оскільки вважає, що набув право на перерахунок призначеної йому пенсії за віком у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, отже має право на призначення пенсії по інвалідності за вказаним законом.

Провадження у справі відкрите за правилами спрощеного позовного провадження.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поданий відзив, у якому у задоволенні позову просить відмовити.

Покликається на те, що права на переведення на бажану пенсію позивач не має, оскільки Законом України "Про державну службу" № 889 від 10.12.2015 року такий вид пенсії не передбачений. Посилається на те, що відмова позивачу у задоволенні його заяви вчинена відповідно до вимог чинного законодавства. Також зазначає, що вказаний закон не передбачає і проведення перерахунку призначених пенсій державного службовця.

Суд відмовив у клопотанні відповідача про перехід до розгляду справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Дослідивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 на даний час є пенсіонером за віком та інвалідом ІІ групи (а.с.5), перебуває на пенсійному обліку ГУ ПФУ у Хмельницькій області.

Інвалідність позивача другої групи встановлена йому 27.01.2014 під час його перебування на державній службі, чого відповідач не спростовує і не заперечує.

З матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 вбачається, що до встановлення інвалідності на посадах державної служби він працював, зокрема, протягом періоду з 29.04.1994 року по 19.06.2020 року. Відтак, стаж державної служби позивача становить понад 35 років.

Як видно з протоколу пенсійного органу позивачу була призначена і виплачувалась пенсія по інвалідності 2 групи на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

У подальшому позивача на підставі розпорядження пенсійного органу № 808975 ( а.с. 57) переведено на пенсію за віком на підставі того ж Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року. Надалі позивачеві неодноразово проводились перерахунки пенсії.

Отже, судом встановлено, що станом на момент звільнення ОСОБА_1 з посади державної служби 19.06.2020 року йому вже була встановлена 2 група інвалідності, а стаж державної служби складав понад 35 років. Ці обставини відповідач ніяким чином не спростував.

22.06.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про перерахунок його пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року, бажаючи отримувати у подальшому пенсію по інвалідності державного службовця. До заяви позивач додав довідку про складові заробітної плати № 02.03-3132 від 22.06.2020 року, видану Департаментом соціального захисту населення Хмельницької ОДА.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 23.06.2020 року позивачу було відмовлено, оскільки Законом України «Про державну службу» не передбачене проведення перерахунків призначених пенсій та переведення з одного виду пенсії на інший. Про відмову позивача інформовано листом №2200-0301-8/26837 від 24.06.2020 року.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців визначається на даний час Законом № 889-VIII. Відповідно до п. 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону з 01 травня 2016 року втратив чинність попередній закон про державну службу № 3723-XII крім положень статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Крім того, зазначена стаття передбачає умови призначення пенсій по інвалідності державних службовців.

Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби ( частини 9-12 статті 37 закону)

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Судом встановлено, що страховий стаж позивача і стаж на державній службі станом на 19 червня 2020 року становив понад 35 років, що доводиться матеріалами пенсійної справи і відповідачем ніяк не спростовано.

Позивачу встановлено інвалідність II групи у період перебування на державній службі ( з 27.01.2014 року), відтак він має право на призначення йому пенсії по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у розмірах, передбачених ч. 1 ст. 37 вказаного Закону.

Зазначений висновок відповідає чинній правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 13.02.2019 року у Зразковій справі № 822/524/18. Як вказує суд у цьому рішенні, право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII пов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним згідно з п. 10, 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, у той час як додаткових умов для призначення пенсії у вказаних пунктах «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII не встановлено. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Суд відхиляє посилання відповідача на неможливість призначення позивачу обраного ним виду пенсії через те, що раніше він вже отримував пенсію на підставі цього ж закону.

Відповідач не спростував того, що позивач відповідає усім вимогам, які встановлені законом для можливості призначення йому обраного ним виду пенсії.

Суд звертає увагу також на зміст рішення, яким позивачеві було відмовлено у задоволенні його заяви. Як вбачається зі змісту рішення, у ньому взагалі не конкретизується, який із законів "Про державну службу" відповідач має на увазі, і якими конкретними нормами такого закону передбачене відповідне обмеження можливості призначення позивачу обраного ним виду пенсії ( або можливості перерахунку пенсії)

Відтак, дане рішення не є обґрунтованим та зрозумілим, оскільки містить лише формальну відмову без покликання на чіткі законодавчі підстави.

Зважаючи на це, суд вважає необхідним скасувати зазначене рішення, зобов`язавши відповідача вирішити питання призначення позивачу на підставі його заяви пенсії державного службовця по інвалідності відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII «Про державну службу» у розмірі, встановленому цим законом, та з урахуванням поданої ним довідки про складові заробітної плати.

Відповідно до статті 77 КАС у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи те, що відповідач не довів правомірності підстав для відмови та обґрунтованості своїх дій, позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 23.06.2020 №46 про відмову у призначенні пенсії за заявою від 22.06.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 22.06.2020 року пенсії державного службовця ( по інвалідності) відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідці про складові заробітної плати № 02.03-3132 від 22.06.2020 року, виданій Департаментом соціального захисту населення Хмельницької ОДА.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя Г.В. Лабань