Справа № 420/596/20
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/596/20
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-В» до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування картки відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Таврія-В» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати картку відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22.11.2019 № UA209180/2019/01356.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.02.2018 між ТОВ «Таврія-В» та фірмою Brand Distribution SP.Z O.O. (Польща) укладено зовнішньоекономічний контракт № 148/3, на виконання якого поставлено товар до м. Львова.

З метою розмитнення уповноваженою особою позивача ОСОБА_1 для митного оформлення вантажу 22.11.2019 подано МД № UA209180/2019/077945.

На підтвердження вказаних у декларації відомостей до митниці надано сертифікат якості, пакувальний лист, рахунок-фактуру (інвойс), автотранспортну накладну, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги, довідку про підтвердження вартості перевезення, зовнішньоекономічний контракт та доповнення до нього, договір про перевезення, заяву декларанта про те, що товари не є генетично модифікованим організмом, інформацію про позитивні результати державних видів контролю, копію митної декларації країни відправлення.

Проте, Львівською митницею ДФС (правонаступник - Галицька митниця Держмитслужби) за результатами опрацювання документів складено картку відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22.11.2019 № UA209180/2019/01356, згідно з якою неможливо завершення митного оформлення у зв`язку із тим, що документ про походження визначається непридатним для застосування преференцій відповідно до ст. 32 Доповнення І «Щодо визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співробітництвом з атомної енергетики і їхніми держаними членами, з іншої сторони від 27.06.2014, оскільки декларацію походження видано (складено) експортером, який експортував товари походження яких не підтверджено митними органами країн ЄС.

Після цього, 22.11.2019 декларантом згідно МД № UA209180/2019/078149 оформлено товар у вільний обіг після сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України.

Позивач вважає, що контролюючий орган безпідставно відмовив у прийнятті МД та прийняв рішення про зупинення надання преференційного режиму, так як декларантом були надані всі необхідні документи на підтвердження преференційного походження товару.

Сертифікат про походження товару EUR 1 PL/MF/AP0128870 від 20.11.2019 виданий уповноваженим органом країни вивезення - Польща, відповідає зразку, наведеному в додатку ІІІ до Протоколу І Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, містить достовірні відомості та підтверджує походження товару з ЄС, тобто є документом, який підтверджує статус преференційного походження товару.

Листом ДФС України від 03.03.2017 № 5466/7/99-99-19-03-17 «Про здійснення верифікації (перевірки достовірності) документів про походження товару з країн Європейського Союзу» роз`яснено випадки обґрунтованих сумнівів щодо достовірності документів про походження товару.

Однак, позивач наголошує, що у відповідача були відсутні правові підстави в порядку статті 33 Протоколу І, статті 45 МК України для здійснення перевірки сертифікату з перевезення EUR 1 PL/MF/AP0128870 від 20.11.2019, оскільки обґрунтовані сумніви щодо достовірності цього документу про походження товару об`єктивно відсутні.

У рішенні про відмову в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22.11.2019 № UA209180/2019/01356 відсутні посилання на наявність у МД невідповідностей чи розбіжностей у значенні точних відомостей про товар, мету його переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення його митного контролю та митного оформлення.

Той факт, що експортер товару не є виробником, не може бути підставою в розумінні ст. 33 Протоколу І, ст. 45 МК України для вчинення дій щодо перевірки правомірності преференційного походження товару. При цьому така обставина не згадується в переліку випадку згідно листа ДФС України від 03.03.2017 № 5466/7/99-99-19-03-17.

Галицька митниця Держмитслужби позовні вимоги не визнала, у задоволенні позову просила відмовити, зазначивши, що за результатами здійснення митного контролю за поданою митною декларацією від 22.11.2019 МД № UA209180/2019/077945, посадовими особами Львівської митниці ДФС було прийнято рішення про відмову у митному оформленні товарів, та відповідно оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22.11.2019 № UA209180/2019/01356.

Підставою для оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення слугувала неможливість завершення митного оформлення у зв`язку з тим, що документ про походження визначається непридатним для застосування преференцій відповідно до норм ст. 32 Доповнення І «щодо визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони від 27.06.2014, оскільки декларацію походження видано (складено) експортером, який експортував товари походження яких не підтверджено митними органами країн ЄЄ.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 року, ухваленому в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, адміністративний позов ТОВ «ТАВРІЯ-В» задоволено.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови Львівської митниці ДФС в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22.11.2019 № UA209180/2019/01356.

На вказане рішення Галицькою митницею Держмитслужби подано апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 року та прийняти нову постанову, якою ТОВ «ТАВРІЯ-В» відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, пояснення сторін, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЄЮ СУДДІВ ВСТАНОВЛЕНО

Позивач ТОВ «Таврія-В», згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстроване 31.10.1996 року, за № 1 010436.

Види економічної діяльності згідно код КВЕД: 10.71 Виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання; 77.33 Надання в оренду офісних машин і устаткування, у тому числі комп`ютери; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний); 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування; 73.11 Рекламні агентства.

Декларантом ТОВ «Таврія-В» було подано до митного оформлення митну декларацію від 22.11.2019 МД № UA209180/2019/077945 на продовольчі товари (вироби з макаронного тіста - не начинені, висушені, неварені та не приготовлені іншим способом, виготовлені з пшениці твердих сортів без додавання яєць. Призначені для споживання людьми. Торгова марка «Barilla», розфасовані по 0,5 кг, 0,4 кг: (011743) Capellini N1 Pasta 500 г - 4620 од; (005939) Conchiglie Rigate 500 г; Соуси та майонез столовий висококалорійний ТМ «Barilla»; соуси консервовані ТМ «Barilla»; готові харчові продукти ТМ «Rosies», виготовлені з вівса, кукурудзи, рису тощо). Країна відправлення/експорту товарів Польща.

Наведені продовольчі товари було придбано за зовнішньоекономічним контрактом № 148/3 від 14.02.2018, укладеним між ТОВ «Таврія-В» та BRAND DISTRIBUTION SP.Z O.O.

З метою підтвердження вказаних у митній декларації від 22.11.2019 МД № UA209180/2019/077945 відомостей, позивачем до митного органу було надано, зокрема, сертифікати якості КО.824.169.2019 від 20.11.2019, пакувальний лист № 2019/11/FЕХ/CDB/000039 від 20.11.2019, рахунок-фактуру (інвойс) № 2019/11/FЕХ/CDB/000039, автотранспортну накладну № BDEX11/39 від 20.11.2019, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR.1) PL/MF/AP 0128870 від 20.11.2019, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 131 від 20.11.2019; довідку, що підтверджує вартість перевезення товару № 149 від 22.11.2019, зовнішньоекономічний договір (контракт) № 148/3 від 14.02.2018 з доповненнями, договір про перевезення № 20/01 від 20.01.2015, заяву декларанта або уповноваженої особи у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не є генетично модифікованим організмом б/н від 21.11.2019, інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів інших держав № 4853779 від 21.11.2019, копію митної декларації країни відправлення № 19РL311010Е04638213 від 20.11.2019.

У поданій до митного оформлення митній декларації від 22.11.2019 МД № UA209180/2019/077945 (графа 36 МД) декларантом було застосовано преференцію.

За результатами здійснення митного контролю посадовими особами Львівської митниці ДФС було прийнято рішення про відмову у митному оформленні товарів та, відповідно, оформлено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22.11.2019 № UA209180/2019/01356.

Підставою для оформлення оскаржуваної картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення слугувало неможливість завершення митного оформлення у зв`язку з тим, що документ про походження визначається непридатним для застосування преференцій відповідно до норм статті 32 Доповнення І «Щодо визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони від 27.06.2014, оскільки декларацію походження видано (складено) експортером, який експортував товари походження яких не підтверджено митними органами країн ЄС.

Митним органом було роз`яснено про необхідність подання декларації заповненої відповідно до вимог чинного законодавства України.

Отримавши відмову у застосуванні преференційних ставок на ввезений товар, позивачем розмитнено товар на загальних підставах за митною декларацією № UA209180/2019/078149 від 22.11.2019.

Вважаючи зазначену картку відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22.11.2019 № UA209180/2019/01356 протиправною, позивач звернувся з адміністративним позовом про її скасування.

Відповідно до п. 2 постанови КМУ від 02.10.2019 № 585 та наказу ДФС України від 25.11.2019 № 30-рг з 28.11.2019 розпочато реорганізацію Львівської митниці ДФС.

Наказом Міністерства фінансів України від 26.11.2019 № 495 затверджено Класифікатор держаної митної служби України, її територіальних органів та їх структурних підрозділів.

З 00:00 год. 08.12.2019 згідно з розпорядженням КМУ про початок роботи Державної митної служби України повноваження Львівської митниці ДФС перейшли до Галицької митниці Держмитслужби, у зв`язку із чим позов пред`явлено до функціонального правонаступника.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до положень ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (частина перша статті 257 МК України).

Згідно з ч. 5 ст. 280 МК України, ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 281 МК України передбачено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Законом України №1678-VII від 16.09.2014 ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони.

Відповідно до п. 1 ст. 16 протоколу 1 до Угоди про асоціацію, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання сертифікату з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку ІІІ до цього Протоколу.

Згідно з ч. 2 ст. 36 МК України, країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 36 МК України передбачено, що країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Відповідно до ч. 6 ст. 36 МК України, положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до ч. 7 ст. 36 МК України повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України.

Статтею 43 МК передбачено, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Положеннями ч. 3 ст. 43 МК України визначено, що сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Відповідно до ст. 43 МК України, засвідчена декларація про походження товару - це декларація про походження товару, засвідчена державною організацією або компетентним органом, наділеним відповідними повноваженнями (частина 5), а декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару (частина 6).

Частиною 9 ст. 43 МК України передбачено, що додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фіто санітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках експертизи відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.44 МК України, у разі ввезення товару на митну територію України, сертифікат про походження товару подається обов`язково на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Згідно з ч. 1 ст. 16 розділу V «Підтвердження походження» Протоколу І Угоди, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання сертифіката з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку ІІІ до цього Протоколу, як одного з таких документів.

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Вирішуючи справу суд першої інстанції прийшов до висновку, що наведена картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є необґрунтованою, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає наведений висновок суду першої інстанції вірним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 17 розділу V Протоколу І Угоди, сертифікат з перевезення товару EUR. 1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера.

Експортер, який подає заяву про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.

Згідно з ч. 1 ст. 29 розділу V Протоколу І Угоди, експортер, який подає заяву на отримання сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен зберігати документи, зазначені в статті 17(3) цього Протоколу, протягом щонайменше трьох років.

Згідно до положень ч. 2 ст. 32 розділу VI «Домовленості про адміністративне співробітництво» Протоколу І Угоди, з метою забезпечення правильного застосування цього Протоколу Європейський Союз і Україна повинні допомагати один одному через компетентні митні адміністрації у перевірці достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1 або декларацій інвойс та правильності інформації, що міститься в цих документів.

Частинами 1, 3 та 5 ст. 33 «Перевірка підтверджень походження» розділу VI Протоколу І Угоди встановлено, що подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу. Перевірка має бути здійснена митними органами країни експорту. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач подав митному органу пакет документів, які посвідчують походження товару, зокрема: сертифікат про походження товарів (Sertificate of origin), сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR 1 (MOVEMENT CERTIFICATE EUR), пакувальний лист, рахунок-фактуру, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу із доповненнями та ін.

Частиною 1 ст. 15 Регіональної конвенції про пан-євро-середноземноморські преференційні правила походження передбачено, що товари, які походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання сертифікату з перевезення товару EUR 1.

Сертифікат з перевезення товару EUR 1 має бути виданий митними органами Договірної сторони-експортера на письмову заявку експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником (ч. 1 ст. 16 Конвенції).

Тобто, сертифікат з перевезення товару EUR 1 та сертифікат про походження товару є підставою для застосування до товару тарифної преференції.

Разом з тим, пунктом 3 статті 32 Конвенції визначено, що перевірка має бути здійснена митними органами Договірної сторони - експортера. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними.

Колегія суддів враховує, що Сертифікат якості товару № 067403, наявний у матеріалах справи, було видано Інспекцією з якості сільськогосподарських та продовольчих продуктів Республіки Польща. Експортна декларація і сертифікат EUR.1 № PL/MF/AP 0128870 було оформлено польською митницею.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази підтвердження сумнівів у достовірності поданих документів, статусі походження відповідних товарів, а контролюючим органом не здійснювалось жодних перевірочних заходів, не надсилалось запитів про надання відповідних доказів чи інформації щодо сертифікату EUR.1 PL/MF/ НОМЕР_1 , на підставі якого здійснювалось ввезення товару 22.11.2019.

Так, згідно до положень ч. 1 ст. 45 МК України за наявності будь-яких сумнівів щодо країни походження товару, саме на відповідача покладається обов`язок звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

При цьому, апелянтом не було вжито жодних заходів стосовно перевірки сертифікату з перевезення товару EUR.1 PL/MF/AP 0128870, не зважаючи на те, що згідно з листом ДФС від 28.12.2018 № 40584/7/99-99-19-04-17 визнанню непридатними документів про походження товарів (сертифікат з перевезення товару форми EUR.1) передує здійснення верифікації (перевірка достовірності).

Апелянт не звертався до компетентних органів країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей, проте вважає поданий сертифікат непридатним для підтвердження країни походження, без жодної перевірки.

Враховуючи викладені обставини колегія суддів приходить до висновку, що декларантом були надані всі необхідні документи на підтвердження преференційного походження товару, проте апелянт прийняв рішення про відмову в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови № UA 209180/2019/01356 від 22/11/2019, зазначивши підстави, які не свідчать про наявність об`єктивних сумнівів у преференційному походженні товару.

Судом першої інстанції було обґрунтовано зазначено, що крім сертифікату з перевезення (походження) товару форми EUR.1, преференційне походження товару підтверджується також багатьма іншими товаросупровідними документами, які були подані до митного органу разом із МД, зокрема сертифікатом якості товару від 20.11.2019, виданим Інспекцією з якості сільськогосподарських та продовольчих продуктів Республіки Польща, а також експортною декларацією країни відправлення від 20.11.2019, що також підтверджує відсутність обґрунтованих сумнівів апелянта у достовірності поданих документів. Статусі походження відповідних товарів на момент їх митного оформлення.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що судове рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач (апелянт), який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н. В.