Справа № 560/1868/20
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1868/20
РІШЕННЯ

іменем України

01 вересня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Веселівської сільської ради Красилівського району про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення Веселівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області від 19 червня 2019 року щодо відмови надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток паїв;

- зобов`язати Веселівську сільську раду Красилівського району Хмельницької області вчинити дії по наданню дозволу на розробку проекту щодо організації території земельних часток паїв у розмірі, визначеному в рішенні Красилівського районного суду від 25 вересня 2007 року.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що органи місцевого самоврядування не мають жодних правових підстав відмовити щодо реалізації права на земельну частку (пай), так як Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" не передбачено будь-яких підстав для відмови у наданні дозволу.

Ухвалою суду від 06.04.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач правом подання до суду відзиву на позов не скористався.

Ухвалою суду від 07.07.2020 витребувано у Веселівської сільської ради Красилівського району докази.

Листом №135 від 27.07.2020 Веселівська сільська рада Красилівського району повідомила, що земельна ділянка, яка вказана заявником на графічному матеріалі, являється лісозахисною смугою і не підлягає для використання (не продуктивна). Розташована за межами населених пунктів і розпорядником являється Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. Кадастровий номер - відсутній.

Землі резерву (запасу) перебувають у оренді згідно договору оренди від 03.03.2008, складеному між Красилівською РДА та ФГ "Дон 2005".

Інших документів та доказів щодо вищевказаної земельної ділянки у сільській раді немає.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Рішенням Красилівського районного суду від 25 вересня 2007 року по справі №2-1070/2007р визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) розміром 5,5 умовних кадастрових гектарів, вартістю 39133,6 грн. із земель резервного фонду Веселівської сільської ради Красилівського району, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зобов`язано Красилівську райдержадміністрацію видати ОСОБА_1 Державний акт на право приватної власності на землю.

У цьому рішенні суду вказано, що ОСОБА_2 працював і являвся членом КП "Пашутинці сільськогосподарські", що підтверджується записами у трудовій книжці, довідкою КП "Пашутинці сільськогосподарські".

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 06.02.2019 №Г-238/0-863/0/95-19 розглянуто звернення ОСОБА_1 щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Веселівської сільської ради шляхом поділу земельної ділянки орієнтовною площею 19,6492 га, в розмірі середній частки (паю), та повідомлено заявника, посилаючись на п.21 Перехідних положень Земельного кодексу України, що згідно Державного акту Веселівської сільської ради "На право колективної власності на землю" зазначена земельна ділянка відноситься до земель колективної власності.

16 травня 2019 року позивач через свого представника звернулась до Веселівської сільської ради Красилівського району із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Веселівської сільської ради шляхом поділу земельної ділянки орієнтовною площею 7,0000 га в розмірі середньої земельної частки (паю) відповідно до її вартості по бувшому КП "Пашутинці сільськогосподарські" с.Пашутинці для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з послідуючою передачею у приватну власність згідно рішення суду від 25.09.2007 №2-1070/2007р.

Бажана земельна ділянка відображена на графічному матеріалі у складі земельної ділянки площею 19,6492 га.

Додатком до заяви вказано відповідь на аналогічне звернення від ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Рішенням Веселівської сільської ради від 19 червня 2019 року №20 відмовлено у задоволенні заяви позивача. Підставою для відмови зазначено наступне:

- відповідно до протоколу розподілу земельних часток (паїв) між громадянами, працівниками та пенсіонерами комунального підприємства "Пашутинці - сільськогосподарські", померлий ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не був включений у списки на отримання земельної частки (пай);

- згідно договорів від 03.03.2008, складених між Красилівською РДА та ФГ "Дон-2005" землі резервного фонду перебувають в оренді терміном на сорок дев`ять років, земельні ділянки за межами населених пунктів Веселівської сільської ради підпорядковані центральним органам виконавчої влади.

Письмових доказів безпосереднього отримання позивачем або її представником Овчаром С.І. рішення від 19.06.2019 №20 або виписки з цього рішення до 17.02.2020 (до дати звернення Овчара С.І. про надання копії рішення) відповідачем не надано.

Відповідачем надано договори оренди земельної ділянки від 03.03.2008, укладених між Красилівською РДА та ФГ "Дон-2005", згідно пунктів 1 та 8 яких орендар прийняв в довгострокове платне користування земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства (землі резервного фонду), які знаходяться за межами населених пунктів Веселівської сільської ради Красилівського району. Строк дії оренди - 49 років з моменту його державної реєстрації. Згідно п.37 договорів, їх дія припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до письмової інформації Веселівської сільської ради Красилівського району, викладеної у листі за №69 від 14.04.2020, фактично земель колективної власності на території Веселівської сільської ради немає, про що свідчить довідка відділу у Красилівському районі Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 14.04.2020.

Згідно листа відділу у Красилівському районі Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 14.04.2020 №18-22-0.26-137/109-20, відповідно до даних Місцевого фонду документації із землеустрою відділу, на землі сільськогосподарського призначення Веселівської сільської ради Красилівського району був виданий Державний акт на право постійного користування землею радгоспу "Пашутинський" с.Пашутинці Державного газового концерну "Газпром" серія ІІ-ХМ №002159, а отже землі, які належали до земель бувшої колективної власності на території Веселівської сільської ради відсутні.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Пунктом 8 Перехідних Положень ЗК України визначено, що члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 118 цього Кодексу. В сільськогосподарських акціонерних товариствах право на земельну частку (пай) мають лише їх члени, які працюють у товаристві, а також пенсіонери з їх числа.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 25 ЗК України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій.

Згідно з частиною 5 статті 25 ЗК України, особи, зазначені у частині 1 цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Частинами 10 та 11 статті 25 ЗК України визначено, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідно до абз.1 ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною першою статті 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Щодо визначення уповноваженого органу на розгляд заяви позивача, суд звертає увагу на наступне.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", який набрав чинності з 01.01.2013, розмежовано землі державної та комунальної власності в Україні. Пунктом 6 визначено, що у разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються:

- у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами;

- за межами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками.

За приписами частини 4 ст.122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, зазначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

В свою чергу, згідно Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру реалізовує Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр).

Із аналізу наведених правових норм слідує, що у випадку визнання права на земельну частку (пай) за рішенням суду із земель державної власності, відповідні рішення уповноважений приймати територіальний орган центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин.

Водночас, згідно з частиною 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

При цьому суд враховує, що організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками регулює Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 5 червня 2003 року №899-IV (далі - Закон №899-IV) .

Зазначений закон є спеціальним щодо проведення процедури виділення земельних часток (паїв).

Законом України від 10.07.2018 №2498-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні", який набрав чинності 01.01.2019, було внесено зміни, зокрема до статті 5 Закону №899-IV, за змістом якої повноваження щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) були надані лише сільським, селищним, міським радам.

До вказаних змін зазначена стаття передбачала, що сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) за межами населених пунктів не відноситься до повноважень районних державних адміністрацій.

Суд враховує, що рішенням Красилівського районного суду від 25 вересня 2007 року по справі №2-1070/2007р визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 5,5 умовних кадастрових гектарів, та зобов`язано Красилівську райдержадміністрацію видати ОСОБА_1 Державний акт на право приватної власності на землю.

Про виконання зазначеного рішення, або причини невиконання такого Красилівською райдержадміністрацію, сторонами не зазначається.

Відповідно до ст.1 Закону №899-IV право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно зі ст.2 Закону №899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є, зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Отже, протиправним є зазначення відповідачем в оскаржуваному рішенні того, що відповідно до протоколу розподілу земельних часток (паїв) між громадянами, працівниками та пенсіонерами комунального підприємства "Пашутинці - сільськогосподарські", померлий ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не був включений у списки на отримання земельної частки (пай).

Оскільки рішенням Красилівського районного суду від 25 вересня 2007 року по справі №2-1070/2007р визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), а згідно зі ст.2 Закону №899-IV рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай).

Відповідно до ст.3 Закону №899-IV особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Згідно зі ст.11 Закону №899-IV встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Отже, Закон №899-IV визначає порядок виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, особам, чиє право на землю посвідчено відповідними документами.

Позивач має гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості), подавши до селищної ради відповідну заяву.

За результатом розгляду заяви про виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) селищна рада, реалізуючи надані їй повноваження, приймає рішення щодо виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості), що є підставою для звернення до землевпорядної організації та укладення договору на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), отримання заявником Витягу з Державного земельного кадастру та здійснення ним реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

У випадку ж, якщо заяви про виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) подані більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства, то прийняттю рішення передуватиме процедура, визначена у статтях 7-10 Закону №899-IV, зокрема, прийняття селищною радою рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Відповідно до роз`яснень у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Таким чином, за умови відсутності вільних земель сільгосппризначення колишнього колективного сільськогосподарського підприємства, право на пай в колективній власності якого має позивач, останній має право на отримання земельної ділянки за рахунок земель резерву (запасу).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2019 року по справі №818/731/17.

Отже, лише у випадку відсутності необхідної землі колективної власності, така земля виділяється із земель державної або комунальної власності, органами, визначеними статтею 122 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2019 року по справі №804/2320/16.

Статтею 13 Закону №899-IV передбачено, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Таким чином, посилання відповідача на те, що землі резервного фонду перебувають в оренді, не може бути самостійною підставою для відмови у задоволенні заяви позивача.

Ухвалою суду від 07.07.2020 витребувано у Веселівської сільської ради Красилівського району письмову інформацію (із підтверджуючими доказами) щодо правового статусу спірної земельної ділянки, зокрема:

- у межах населеного пункту чи за межами населеного пункту перебуває земельна ділянка, щодо якої звернулась позивач;

- у чиїй власності перебуває земельна ділянка, стосовно якої звернулась позивач, та хто є розпорядником цієї ділянки;

- чи входить ця ділянка до нерозподілених або невитребуваних земельних ділянок комунального підприємства "Пашутинці - сільськогосподарські";

- чи входить ця ділянка до земель резерву чи запасу на території ради;

- чи входить ця ділянка до інших нерозподілених або невитребуваних земельних ділянок, земель запасу чи резерву.

Відповідачем повідомлено, що земельна ділянка, яка вказана заявником на графічному матеріалі, являється лісозахисною смугою і не підлягає для використання (не продуктивна). Розташована за межами населених пунктів і розпорядником являється Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Проте у спірному випадку посилання на сам лише факт знаходження земельної ділянки за межами населених пунктів не свідчить достовірно про те, що розпорядником такої являється Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Так, відповідно до п.21 Перехідних положень Земельного кодексу України установлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Звертаючись до відповідача, позивачем додано листа Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 06.02.2019 №Г-238/0-863/0/95-19, яким розглянуто звернення ОСОБА_1 щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Веселівської сільської ради шляхом поділу земельної ділянки орієнтовною площею 19,6492 га, в розмірі середній частки (паю). Цим листом повідомлено заявника, посилаючись на п.21 Перехідних положень Земельного кодексу України, що згідно Державного акту Веселівської сільської ради "На право колективної власності на землю" зазначена земельна ділянка відноситься до земель колективної власності.

Отже, відповідно до п.21 Перехідних положень Земельного кодексу України землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані.

При цьому відповідно до статті 5 Закону №899-IV повноваження щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) надані лише сільським, селищним, міським радам.

Відповідачем також не вказано, чи входить земельна ділянка, зазначена позивачем у картографічному матеріалі, до земель резервного фонду.

Отже, розглядаючи заяву позивача, відповідач діяв без встановлення усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог в іншій частині - зобов`язання відповідача вчинити дії по наданню дозволу на розробку проекту щодо організації території земельних часток паїв у розмірі, визначеному в рішенні Красилівського районного суду від 25 вересня 2007 року, суд зазначає наступне.

Відповідачем не встановлено, чи входить спірна земельна ділянка до земельних ділянок колишнього комунального підприємства "Пашутинці - сільськогосподарські". При цьому така обставина є визначальною, враховуючи наявність листа Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 06.02.2019 №Г-238/0-863/0/95-19.

Відповідач також вказує, що землі резервного фонду перебувають в оренді, не вказуючи, чи входить спірна земельна ділянка до земель такого фонду.

Крім цього, відповідачем не вказано про вчинення дій задля з`ясування, зокрема, виконання або причин невиконання рішення Красилівського районного суду від 25 вересня 2007 року по справі №2-1070/2007р. в частині зобов`язання Красилівської райдержадміністрації видати ОСОБА_1 державний акт на право приватної власності на землю.

Також суд звертає увагу на те, що позивач просить вчинити дії по наданню дозволу на розробку проекту щодо організації території земельних часток паїв, однак згідно ст.3 Закону №899-IV таке рішення приймається у разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства.

В іншому випадку особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Цьому відповідає також те, що відповідно до ст.5 Закону № 899-IV сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема:

- розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок;

- приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Отже, у спірному випадку відсутні підстави для зобов`язання саме щодо надання дозволу на розробку проекту щодо організації території земельних часток паїв.

Однак, насамперед, зобов`язання вчинити дії по наданню відповідного дозволу є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура. Зобов`язання до вчинення цього без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб.

Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Водночас, судом не встановлено, що для прийняття рішення виконано всі умови, визначені законом, тому заява підлягає повторному розгляду на відповідність вимогам закону, а суд на цьому етапі позбавлений процесуальної можливості приймати рішення за умови не перевірки, не надання оцінки та не встановлення певних обставин суб`єктом владних повноважень з цього питання.

Отже, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача вчинити дії по наданню дозволу на розробку проекту щодо організації території земельних часток паїв не підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) від 16.05.2019, з прийняттям вмотивованого рішення відповідно до вимог ЗК України та Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1,3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем було сплачено 840,80 грн. судового збору за подання позовної заяви, тому такі витрати підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Веселівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області від 19 червня 2019 року №20 в частині відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Веселівської сільської ради шляхом поділу земельної ділянки.

Зобов`язати Веселівську сільську раду Красилівського району Хмельницької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.05.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Веселівської сільської ради шляхом поділу земельної ділянки, із прийняттям вмотивованого рішення відповідно до вимог Земельного кодексу України та Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840 (вісмімсот сорок) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Веселівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 01 вересня 2020 року

Позивач:ОСОБА_1 (с.Веселівка, Красилівський район, Хмельницька область,31075 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Веселівська сільська рада Красилівського району (вул. Молодіжна, 5А, с.Пашутинці, Красилівський район, Хмельницька область,31075 , код ЄДРПОУ - 04407142)

Головуючий суддя Д.А. Божук