Справа № 120/3530/20-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 серпня 2020 р. Справа № 120/3530/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Слободонюка М.В., розглянувши в м. Вінниці у письмовому провадженні клопотання відповідача про закриття провадження в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітон" про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року до суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - позивач, ГУ ДПС у Вінницькій області) про стягнення з рахунків у банках, що обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю "Рітон" (далі - відповідач, ТОВ "Рітон") податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 382 023 грн., в тому числі за основним платежем 374 547,33 грн. та штрафними санкціями 7 475,67 грн.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що податковий борг у ТОВ "Рітон" виник 30.01.2020 року на підставі самостійно поданих платником податків податкових декларацій з податку на додану вартість та податкового повідомлення-рішення № від 09.01.2020 року та залишився непогашеним на дату звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 27.07.2020 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні).

Однак, 21.08.2020 року засобами поштового зв`язку до суду надійшло клопотання відповідача про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Клопотання обґрунтовується тим, що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 09.08.2016 року порушено провадження у справі № 902/538/16 про банкрутство ТОВ "Рітон" та введено в дію процедуру розпорядження майном боржника. Відповідач зазначає, згідно статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахування особливостей, визначених цією статтею. При цьому господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною яких є боржник, спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна, спори щодо інших вимог до боржника. За таких обставин, на думку відповідача, з урахуванням положень Кодексу України з процедур банкрутства спірні правовідносини щодо стягнення податкового боргу із боржника повинні вирішуватись в рамках процедури розгляду справи про банкрутства та в порядку господарського судочинства. Крім того, іншим клопотанням відповідач просив направити матеріали даної справи на розгляд до господарського суду Вінницької області.

Розглянувши заявлене клопотання відповідача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Частиною другою статті 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статтей 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.50 р., кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12.10.78 р. вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Як свідчать матеріали справи ухвалою Господарського суду Вінницької області від 09.08.2016 року по справі № 902/538/16 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітон".

Іншою ухвалою Господарського суду Вінницької області від 27.02.2019 року затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітон".

Судом встановлено, що наразі у загальнодоступних відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ "Рітон" () міститься запис від 17.08.2016 року про порушення провадження у справі про банкрутство.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Згідно з частиною 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень якого Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" втратив чинність.

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу не залежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства - спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

В силу пункту 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Як свідчать матеріали справи, звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом здійснено на підставі п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, яким передбачено право контролюючих органів звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Однак, в цьому випадку слід врахувати, що згідно п. 1.3 ст. 1 Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Кодексом України з процедур банкрутства.

Отже, системний аналіз викладених правових норм дає підстави стверджувати, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс його юридичних правовідносин, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритетне значення у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, в тому числі і Податкового кодексу України.

Відтак, розгляд позовних вимог майнового характеру, заявлених Головним управлінням ДПС у Вінницькій області про стягнення податкового боргу з рахунків у банках, що обслуговують ТОВ "Рітон", щодо якого порушена справа про банкрутство та тривають судові процедури, визначені Кодексом України з процедур банкрутства, повинен здійснюватися господарським судом, у провадженні якого перебуває відповідна справа про банкрутство.

На підставі вищевикладеного, суд доходить до висновку, що заявлені у даній справі позовні вимоги підсудні Господарському суду Вінницької області та не підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, з огляду на те, що господарським судом порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Рітон" тому відповідний спір має вирішуватися за правилами Господарського процесуального кодексу України Господарським судом Вінницької області, у зв`язку з чим провадження у даній справі підлягає закриттю.

Відповідно до частини 2 статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Разом з тим, суд роз`яснює, що згідно з пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З огляду на викладене, з урахуванням вимог статті 143 та частини 2 статті 238 КАС України, суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 7 Закону України "Про судовий збір", з власної ініціативи, у зв`язку з чим за відсутності відповідного клопотання позивача суд не має можливості вирішити питання про розподіл судових витрат.

Щодо іншого клопотання відповідача про направлення цієї справи на розгляд до Господарського суду Вінницької області, то правових підстав для його задоволення не має, оскільки воно не узгоджується із приписами статті 239 КАС України, якою регламентовані наслідки закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 238, 239, 248, 256, 295 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітон" про закриття провадження у справі № 120/3530/20-а задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітон" про стягнення податкового боргу.

Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство відповідача.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддею (ст. 256 КАС України) та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович