Справа № 420/4662/20
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4662/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Глуханчука О.В.,

секретар судового засідання - Любімова О.Є.

за участі сторін:

позивача - ОСОБА_1 (особисто за паспортом)

представника відповідача - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2020 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 44 від 16.03.2020 року про відмову в призначенні пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 10.03.2020 року (вх. № 256) про призначення пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зарахуванням відповідних періодів роботи до страхового стажу, що надає право на пенсію за віком.

Ухвалою суду від 04 червня 2020 року адміністративний позов було залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.

25 червня 2020 року позивачем через канцелярію суду подано уточнену позовну заяву, у якій позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області викладено у наступній редакції:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 44 від 16.03.2020 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 10.03.2020 року (вх. № 256) про призначення пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зарахуванням відповідних періодів роботи до страхового стажу, що надає право на пенсію за віком, а саме: період роботи з 12.03.1975 року по 1980 рік в колгоспі ім.Жданова Ширяївського району Одеської області на посаді різноробочого.

Ухвалою суду від 30 червня 2020 року, після усунення недоліків, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у березні 2020 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, надавши необхідні документи. За результатами звернення до управління Пенсійного фонду України позивач отримав рішення № 44 від 16.03.2020 року про відмову в призначенні пенсії, з підстав відсутності страхового стажу для її призначення - не менше 26 років. Позивач вказав, що йому до страхового стажу, що надає право на пенсію за віком, не враховано період роботи з 12.03.1975 року по 1980 рік в колгоспі ім.Жданова Ширяївського району Одеської області на посаді різноробочого.

Проте, як стверджує позивач, в період з 1975 року по 17.01.2000 року він працював причіплювачем, різноробочим, слюсарем в колгоспі ім. Жданова, яке в подальшому перейменовувалось та реорганізовувалось в колгосп «Рассвет», КСП «Світанок», ПОСП «Світанок», ТОВ «Світанок Старі Маяки» Ширяївського району Одеської області. Вказані обставини підтверджуються записами у трудовій книжці, яка є основним документом, що підтверджує трудову діяльність працівника.

Вважаючи, що при зверненні із заявою про призначення пенсії позивач мав право на пенсію за віком, а відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії, ОСОБА_1 , звернувся до суду з даним позовом, оскільки вважає порушеним своє право на пенсію, гарантоване ст. 46 Конституції України.

Ухвалою від 30 червня 2020 року суд витребував від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчені копії матеріалів щодо розгляду звернення ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком (заява від 10.03.2020 року № 256), перелік та копії усіх доданих до заяви документів, а також прийнятого рішення від 16 березня 2020 року № 44 про відмову в призначенні пенсії.

17 липня 2020 року відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву разом з витребуваними судом доказами (а.с. 78-108).

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними, з огляду на наступне. Так, відповідач зазначив, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.03.2020 року звернувся до Головного управління із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Разом із заявою позивачем було надано: паспорт, ідентифікаційний номер, трудову книжку, довідку про стаж, довідку про зміну назви організації та довідку про заробітну плату для обчислення пенсії. Рішенням Головного управління від 16.03.2020 року № 44 позивачу було відмовлено у визначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26, п. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із тим, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років, починаючи з 1 січня 2018 року за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років. Натомість, як стверджує відповідач в обґрунтування правомірності свого рішення, страховий стаж позивача складає 23 роки 1 місяць 13 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Відповідач зазначає, що відповідно до записів трудової книжки, позивач з 12.03.1975 року по 1980 рік працював в колгоспі ім. Жданова Ширяївського району Одеської області на посаді різноробочого, однак, трудова книжка позивача оформлена не належним чином, а саме не містить підписів головного бухгалтера та голови колгоспу. Отже, на переконання відповідача, зарахувати позивачу період роботи з 12.03.1975 по 1980 рік у колгоспі ім. Жданова Ширяївського району Одеської області на посаді різноробочого немає можливості, оскільки це суперечить нормам чинного законодавства.

За таких обставин відповідач вважає, що у його діях щодо відмови позивачу у призначенні пенсії не було протиправності, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались, клопотання та додаткові докази не надходили.

У судове засідання 27 серпня 2020 року з`явився позивач.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно. Проте, від представника відповідача 18 серпня 2020 року через канцелярію надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З урахуванням вищенаведеного, суд проводив розгляд справи за відсутності відповідача, враховуючи його позицію, викладену у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 27 серпня 2020 року судом було допитано у якості свідків ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10 березня 2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 104).

Відповідно до розписки, разом із заявою позивачем подано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, трудову книжку, інші документи: довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року, довідку про зміну назви організації, документи про стаж (а.с. 105).

За результатом розгляду заяви позивача № 256 від 10 березня 2020 року, відділом з питань перерахунків пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення № 44 від 16 березня 2020 року про відмову в призначенні пенсії.

Рішення про відмову у призначенні пенсії мотивоване тим, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж не менше 26 років, а наявний складає 23 роки 01 місяць (а.с. 107).

Не погоджуючись із вказаним рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач оскаржує незарахування відповідачем у страховий стаж, що надає право на пенсію за віком, період роботи з 12.03.1975 року по 1980 рік в колгоспі ім.Жданова Ширяївського району Одеської області на посаді різноробочого.

Вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Умови призначення пенсії за віком визначає стаття 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 вказаної статті, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Згідно з ч. 4 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Як установлено судом, по досягненню 60 років, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до відповідача щодо призначення йому пенсії за віком за наявності страхового стажу не менше 26 років.

Згідно позиції відповідача, у позивача відсутній необхідний страховий стаж не менше 26 років (в наявності 23 роки 01 місяць) (а.с. 82).

До пільгового стажу не зарахований період з 12.03.1975 року по 1980 рік в колгоспі ім.Жданова Ширяївського району Одеської області на посаді різноробочого, у зв`язку із тим, що, по-перше, для підтвердження спеціального трудового стажу надаються уточнюючі довідки підприємств, по-друге, трудова книжка позивача оформлена не належним чином.

Вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка визначає види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, - до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з приписами статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_2, дата заповнення 21 лютого 1977 року, колгосп ім.Жданова Ширяївського району Одеської області, виданої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рік вступу в члени колгоспу 1975, записи:

12.03.1975 р. - працював причіплювачем;

14.02.1976 р. - різноробочим;

24.02.1977 р. - різноробочим;

14.04.1978 р. - різноробочим;

1985 р. - слюсарем.

Отже, записами у трудовій книжці позивача підтверджується, що у період з 12.03.1975 року по 1980 рік він працював в колгоспі ім.Жданова Ширяївського району Одеської області.

Натомість, згідно наданого до суду розрахунку стажу, відповідачем враховано до стажу позивача роботу в колгоспі лише починаючи з 1981 року (а.с. 82).

На підтвердження стажу роботи в колгоспі ім.Жданова Ширяївського району Одеської області позивачем надано до управління ПФУ та до суду наступні письмові докази:

Довідку Ширяївської районної адміністрації Одеської області від 26.06.2019 року, в якій надано: Архівний витяг з протоколу №1 загальних зборів членів колгоспу ім.Жданова від 04 лютого 1989 року про перейменування колгоспу ім.Жданова в «Рассвет»; Архівний витяг з протоколу №1 загальних зборів членів колгоспу «Світанок» від 24 грудня 1992 року про ліквідацію колгоспу та створення колективного с/г підприємства «Світанок»; Архівний витяг з протоколу №1 загальних зборів членів КСП «Світанок» від 17 січня 2000 року про реорганізацію КСП «Світанок» в приватне орендне підприємство «Світанок» (а.с. 88);

Довідку ТОВ «СВІТАНОК СТАРІ МАЯКИ» від 10.03.2020 року про перейменування ПОП «Світанок» у ТОВ «СВІТАНОК СТАРІ МАЯКИ» (а.с. 89);

Довідку ТОВ «СВІТАНОК СТАРІ МАЯКИ» від 16.07.2019 року вих. № 137 про заробітну плату для обчислення пенсії, видану ОСОБА_1 за період з 1983 року по 1987 рік (а.с. 90);

Довідку ТОВ «СВІТАНОК СТАРІ МАЯКИ» від 16.07.2019 року вих. № 135, видану ОСОБА_1 у тому, що він дійсно працював в ПОСП «Світанок», ПСП «Світанок» з 18.01.2000 по 28.09.2007 рр. різноробочим (а.с. 41);

Довідку ТОВ «СВІТАНОК СТАРІ МАЯКИ» від 16.07.2019 року вих. № 135, видану ОСОБА_1 , про те що за період з 1975 року по 1980 рік дані про вихододні та нарахування заробітної плати в Книгах обліку праці і розрахунків членів колгоспу ім.Жданова в архіві ТОВ відсутні (а.с. 92);

Довідку ТОВ «СВІТАНОК СТАРІ МАЯКИ» від 16.07.2019 року вих. № 136, видану ОСОБА_1 , про кількість вироблених вихододнів, трудову участь в колгоспному виробництві колгоспу ім.Жданова, «Рассвет», КСП «Світанок», ПОСП «Світанок» (а.с. 93).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Дослідивши матеріали справи, документи надані позивачем на підтвердження стажу роботи в колгоспі ім.Жданова, зокрема, довідку ТОВ «СВІТАНОК СТАРІ МАЯКИ» від 16.07.2019 року вих. № 135, видану ОСОБА_1 , про те що за період з 1975 року по 1980 рік дані про вихододні та нарахування заробітної плати в Книгах обліку праці і розрахунків членів колгоспу ім.Жданова в архіві ТОВ відсутні, суд зазначає, що не збереження архівних документів не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні стажу.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 637, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

На підтвердження стажу роботу позивача з 12.03.1975 року по 1980 рік в колгоспі ім.Жданова, у судовому засіданні 27 серпня 2020 року судом було допитано у якості свідків ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка, згідно даних трудової книжки, у цей період (1975-1980 рр.) працювала в колгоспі ім.Жданова; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який, згідно даних трудової книжки, у цей період (1975-1980 рр.) працював в колгоспі ім.Жданова.

Як повідомлено свідками, з 1975-1980 рр. вони з позивачем одночасно працювали в колгоспі ім.Жданова, позивач працював різноробочим.

Відповідно до п. 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Пунктом 20 Порядку № 637 окремо визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17, від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 31 березня 2020 року у справі №127/16245/17.

Порядок №637 також визначає правила підтвердження трудового стажу.

Пунктом 23 передбачено, що документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів. Довідки, видані колгоспами при залишенні членом колгоспу роботи, а також довідки, видані в більш пізній період колгоспами, які згодом припинили свою діяльність, можуть братися до уваги й тоді, коли вони не містять підстав видачі (пункт 24).

У тих випадках, коли періоди роботи зараховуються до трудового стажу на підставі показань свідків, один із яких свідчить про роботу заявника за більший період, ніж інші, встановленим вважається період, який підтверджений двома або більше свідками (пункт 25).

У тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця (пункт 27).

З урахуванням викладеного, надаючи юридичну кваліфікацію та оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, у відповідності до вказаного судом встановлено, що записами у трудовій книжці позивача підтверджується, що у період з у період з 12.03.1975 року по 1980 рік він працював в колгоспі ім.Жданова Ширяївського району Одеської області.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується відповідачем, позивач подав до пенсійного органу для призначення пенсії основний документ, який підтверджує стаж роботи - трудову книжку.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Водночас, не збереження архівних документів не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні стажу.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Однак, як встановлено судом, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, зокрема на підставі показань свідків, як передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, якою затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

При цьому, судом встановлено, що такі свідки є, їх допитано під час судового розгляду.

Відповідно до ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення", органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.

Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №672/914/16-а, від 11 липня 2019 року у справі №127/1849/17, від 31 березня 2020 року у справі №127/16245/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вже було зазначено, відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, а також на підставі показань свідків.

Відповідно до обставин справи, відповідачем незараховано позивачу до страхового стажу період з 12.03.1975 року по 1980 рік в колгоспі ім.Жданова.

Проте, судом встановлено, що відповідачем безпідставно незараховано позивачу до стажу цей період роботи, оскільки цей стаж підтверджується доказами, що досліджувались судом.

Підтвердженням (доказом), що позивач, у вищезазначені періоди (які не зараховані позивачу до стажу) працював в колгоспі ім.Жданова є записи в його трудовій книжці, що відповідає вимогам законодавства і не потребує інших способів доведення цього факту.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 44 від 16.03.2020 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на зазначене, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, для належного захисту порушених прав позивача, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу, що надає право на пенсію за віком період роботи з 12.03.1975 року по 1980 рік в колгоспі ім.Жданова Ширяївського району Одеської області на посаді різноробочого.

За загальним правилом, відповідно ст. 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення", п. 1.7 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, пенсії призначаються з дня звернення за пенсією. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Відповідно до п. 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Розділом ІІ Порядку, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, визначено перелік документів, які необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

В оскарженому рішенні відповідача № 44 від 16.03.2020 року про відмову в призначенні пенсії зазначено, що під час розгляду заяви позивача та при визначенні пенсії за віком розглянуті наступні, надані подані позивачем під час звернення, документи, а саме: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, трудову книжку, інші документи: довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року, довідку про зміну назви організації, документи про стаж (а.с. 105).

Між тим, в рішенні відповідача не вказано про невідповідність заяви позивача про призначення пенсії вимогам статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка визначає порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, та/або Порядку, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1.

Отже, відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 10.03.2020 року (вх. № 256) про призначення пенсії з урахуванням висновків суду, наданих у цьому рішенні.

На підставі викладеного, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74, 76-77, 90, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 44 від 16.03.2020 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу, що надає право на пенсію за віком, період роботи з 12.03.1975 року по 1980 рік в колгоспі ім.Жданова Ширяївського району Одеської області на посаді різноробочого.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 10.03.2020 року (вх. № 256) про призначення пенсії відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ).

Повний текст рішення складено та підписано судом 01 вересня 2020 року.

Суддя О.В. Глуханчук

.