Справа № 725/3053/20
Суддя: Стоцька Л. А.
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/3053/20
Номер провадження 2-а/725/116/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2020 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

при секретарі: Майстрюк В. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою с. Банчени, Герцаївського району Чернівецької області до Буковинської митниці Держмитслужби (місцезнаходження: вул.Руська, 248М м.Чернівці) про скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року Представник позивача Боднарюк Станіслав Вікторович звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із вказаним вище позовом.

Посилався на те, що 19 червня 2020 року Буковинською митницею Держмитслужби винесено постанову, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено штраф у розмірі 385277,10 грн.

Однак із вказаною постановою не погоджується та вважає її такою що підлягає скасуванню з наступних підстав:

Згідно постанови у справі про порушення митних правил №0058/40800/20 слідує, що ОСОБА_1 11.01.2020 року ввезла в Україну автомобіль «MERSEDES-BENZ C 270» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 як громадянка Румуныъ. Особа ОСОБА_1 посвідчена паспортом гр.. Румунії № НОМЕР_3 від 21.09.2018 року. Під час проведення аналізу перетину митного кордону митним органом було встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою України, тому має статус резидента. При ввезенні даного транспортного засобу в Україну ОСОБА_1 мала право помістити даний автомобіль в митний режим «тимчасове ввезення» лише після сплати митних платежів. Тому митний орган вважає, що згідно положень ст. 380 МК України в порядку, передбаченому для громадян резидентів, вчинила дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів і такі дії містять ознаки порушення митних правил, передбаченого с. 485 МК України, тобто дії спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також ініші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

В постанові митного органу зазначено, що ОСОБА_1 , маючи статус «громадянки-резидента» (паспортом громадянки України НОМЕР_4 , виданим 31.03.2018 року Герцаївським РВ УДМС в Чернівецькій області ОСОБА_1 та паспорт громадянки України для виїзду за кордон НОМЕР_5 , виданий уповноваженим органом 7314), вчинила дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів у сумі 128425,70 гривень шляхом надання паспортного документа громадянки Румунія НОМЕР_3 , виданий 21.09.2018 року, поліцією м. Ботошати, на ім`я ОСОБА_2 в якості підстави для ввезення на митну територію України автомобіля марки «MERSEDES-BENZ C 270», країна реєстрації Болгарія, реєстраційний номер НОМЕР_6 , 2004 року виробництва, НОМЕР_2 , об`єм двигуна 2176 см. куб. в режимі «тимчасове ввезення», згідно положень ст. 380 МК України в порядку, передбаченому для «громадян нерезидентів».

Вважає, що постанова митниці є незаконною, та такою що не відповідає обставинам події та була винесена за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів.

Зокрема вказував, що Буковинська митниця Держмитслужби повідомила її листом про необхідність представити автомобіль в розпорядження експерта для визначення його вартості.

Також вказував, що визначений постановою в справі про порушення митних правил розмір несплачених митних платежів не ґрунтується на належних допустимих доказах, оскільки вартість транспортного засобу визначене службовою запискою. При цьому, в цій же службовій записці зазначено, що вартість є орієнтованою, та для визначення точної вартості автомобіля потрібно провести експертну оцінку транспортного засобу.

Даний факт став підставою для притягнення її до відповідальності за порушення митних правил , передбачених ст. 485 МК України.

У судове засідання представник позивачки не з`явився.Надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Просив розгляд справи провести без його участі.

Згідно відзиву на позовну заяву, представник відповідача заперечив проти задоволення позову, зазначивши, що дії працівників митниці є правомірними. Крім того вказував, що оскільки у ОСОБА_1 наявний паспорт громадянина України і паспорт громадянина Румунії та вона має постійне місце проживання на території України , то відповідно до норм чинного законодавства України , вона у правових відносинах з Україною визначається лише громадянинкою України , має статус громадянина - резидента та на території України повинна користуватися документами громадянина України, що передбачені чинним законодавством України.

Дії громадянки України ОСОБА_1 мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, тобто дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з положень ч. 2ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Крім того, згідност. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, як убачається із змісту ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ч. 1 ст. 493 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюють, крім випадків, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, посадові особи митниці, в зоні діяльності якої було вчинено або виявлено таке порушення.

Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Так, диспозицією ст. 485 МК Українипередбачено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Відповідно до ч. 3 ст. 380 МК України транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.

Згідно п.3 ч.1ст.292 МК Українимитні платежі не сплачуються у разі якщо, при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень Митного кодексу Українине передбачає сплату митних платежів, на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.

Судом встановлено, що 11.01.2020 року відносно позивача складено протокол про порушення митних правил №0058/40800/20, відповідно до якого позивач під час переміщення через митний кордон транспортного засобу «MERSEDES-BENZ C 270» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 з метою ухилення від зобов`язання забезпечити сплату митних платежів надала паспортний документ зі статусом «нерезидент», хоча має паспорт громадянина України. У зв`язку з цим позивач надавав документ, який є підставоюдля надання пільг, а саме незастосування заходів гарантування приввезені транспортного засобу особистого користування, маючи статус "резидента"

На підставі вказаного протоколу про ПМП 19.06.2020 року в.о. начальника Буковинської митниці Держмитслужби Поліщуком О.Ю. за результатами розгляду матеріалів справи про порушення митних правил №0058/40802/20, винесено постанову, якою позивача визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 % несплаченої суми митних платежів, а саме 385 277, 10 грн.

Крім того, зі змісту вказаної постанови вбачається, що позивач, з метою ухилення від сплати митних платежів, передбачених законодавством України, щодо транспортного засобу «MERSEDES-BENZ C 270» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 надано паспортний документ громадянина Румунії, що надає йому статусу «нерезидента», хоча остання є громадянином України, а тому фактично маючи статус «резидента» надала документ, який є підставою для несплати митних платежів в сумі 128 425,70,53 грн., тим самим вчинив дії спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Таким чином, під час переміщення вказаного транспортного засобу через митний кордон України особа надала документ, який є підставою для несплати митних платежів при ввезеннітранспортних засобів особистого користування, маючи статус «резидента».

Так, відповідно до пп. «в» п. 50 ч. 1ст. 4 МК Українирезиденти - це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

За приписами пп. «в» п. 33 ч. 1 ст. 4 МК Українинерезиденти - фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України;

Зі змісту ст. 103 МК України слідує, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Пунктом 1 ст. 2 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 № 2235-IIIвизначено, що якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

ПоложеннямиЗакону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 № 3857-XII, п. 17 Порядку централізованого оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженогоПостановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №185, а також п. 5.3 Порядку розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордон, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999 №201 встановлено, що документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом "Постійне проживання" або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордон.

Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 16 жовтня 2018 року по справі № 751/7809/16, відповідальність, передбачена санкцієюст. 485 МК України, настає у разі наявності мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також заявлення неправдивих відомостей.

Таким чином, основоположним критерієм визначення особи резидентом чи нерезидентом у розумінніМитного кодексу Україниє її постійне місце проживання, а не її громадянство, оскільки нерезидентом може бути, зокрема, як громадянин України, так і громадянин іншої держави.

Для того щоб особа вважалася нерезидентом вона повинна відповідати певним критеріям характерним для нерезидентів України, а саме мати статус (бути) іноземця чи особи без громадянства або бути громадянином України, який має постійне місце проживання за межами України, у тому числі таким, який тимчасово перебуває на території України.

Однак, доказів на підтвердження права на тимчасове чи постійне проживання за межами України позивач суду не надав й відповідно його доводи щодо належності його до особи, яка має статус нерезидента, є безпідставними.

Щодо розміру адміністративного стягнення визначеного в сумі 385 277 грн. 10 коп., що становить 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, слід зазначити наступне.

Згідно п.1 ч. 1ст. 50 МК України, для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

Статтею 49 МК Українивизначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідностатті 57 Митного кодексу Українивизначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цьогоКодексу.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Зі змісту дослідженої у судовому засіданні службової записки від 15.01.2020 року встановлено, що митну вартість автомобіля марки «MERSEDES-BENZ C 270» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 було визначено орієнтовно у сумі 128 425,70 грн., при цьому в службовій записці зазначено, що відомості щодо митної вартості транспортного засобу є інформативними і не можуть бути повністю достовірними, оскільки митна вартість транспортних засобів залежить від технічних характеристик, комплектації транспортного засобу, ознак, що характеризують ступінь зносу, пошкоджень, дефектів. Крім того, запропоновано для більш точної інформації, щодо визначення митної вартості автомобіля звернутися до експертів товарознавців.

Отже, оскільки службова записка по даній справі має інформативний характер і визначена в ній сума не є точною, а орієнтовною, на її підставі не може бути визначено митну вартість транспортного засобу, що має суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки санкція ст. 485 МК Українипередбачає стягнення у розмірі 300% саме несплаченої суми митних платежів.

При цьому, жодних доказів в підтвердження обґрунтованості визначеного відповідачем розміру несплачених позивачем митних платежів та спростування доводів позивача відповідачем, в порушення вимог ст. 77 КАС України, не надано.

Таким чином, службова записка митного органу не є належним доказом у справі про порушення митних правил, оскільки ставиться під розумний сумнів, не містить точного розрахунку митних платежів по вказаному транспортному засобу й відповідно основана на припущеннях.

Також, матеріали справи не містять відомостей щодо звернення митних органів до експертів автотоварознавців.

Таким чином, відповідачем не доведено правильність заявленої митної вартості автомобіля, уповноваженою посадовою особою митного органу, не в повній мірі були виконані вимоги ст. 489 МК Українита не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Аналогічні правові позиції містяться у постановах Верховного суду за наслідками розгляду справ від 20.02.2018 року №725/2009/17, від 24.04.2018 року №331/2608/17, від 20.02.2018 року№ 725/2009/17.

Крім того, як встановлено у судовому засіданні, розгляд справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 проводився у її відсутність, що позбавило останню можливості надати відповідні пояснення чи заперечення з-приводу інкримінованого йому порушень митних правил.

За таких обставин, суд вважає, що дії митного органу під час притягнення Мітіної В.Д. не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами, у зв`язку із чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Враховуючи вищевказане та те, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, суд вважає що справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України слід направити до Буковинської митниці Держмитслужби на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 19.06.2020 року Буковинської митниці Держмитслужби України у справі про порушення митних правил №0058/40800/20 про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу та справу направити до Буковинської митниці Держмитслужби на новий розгляд.

Стягнути з Буковинської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 420,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька