Справа № 180/1224/20
Суддя: Янжула О. С.
Дата ухвалення: 2020-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 180/1224/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Янжули О.С.,

секретар Котова Н.С.,

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до начальника СРПП № 1 Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області Чуприни Віталія Олександровича про скасування постанови Серія БАА № 204148 від 07 серпня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до начальника СРПП № 1 Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області Чуприни Віталія Олександровича про скасування постанови Серія БАА № 204148 від 07 серпня 2020 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою начальника СРПП № 1 Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області Чуприни Віталія Олександровича Серії БАА № 204148 від 07 серпня 2020 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП на накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 гривень.

Відповідно до змісту постанови, він ОСОБА_2 , 07 серпня 2020 року о 13 годині 40 хвилин в м. Марганці по вул. Київській 147 керував автомобілем ВАЗ 21011 н.з. НОМЕР_1 з державним номерним знаком, закріпленим не в установленому для цього місці, чим порушив п. 2.9.(в), 30.2 ПДР України.

Вважає, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є безпідставною, незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Згідно п. 30.2 Правил Дорожнього руху України забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.

Згідно ч. 6 ст. 121 КУпАП передбачає необхідні для цього наступні умови: закриття номерного знака іншими предметами або забруднення номерного знаку, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів.

Згідно Державного стандарту ДСТУ 4278:2004"Знаки номерні транспортних засобів п.3.2. Знаки на легкових автомобілях треба встановлювати тільки по осі симетрії автомобіля. На інших ДТЗ знаки требу встановлювати або по осі симетрії, або зліва від неї в напрямку руху таким чином щоб вони не виступали за габарит ДТЗ. В даному випадку символи чітко вирізняються і з декоративною сіткою, номерний знак закріплено по осі симетрії автомобіля. Розмір, форма, позначення, колір, не змінювався. Тобто в наведеній ситуації ним не порушені ні ПДР, ні вимоги відповідних державних стандартів. Звертає увагу на те, що раніше він не притягувався до адміністративної відповідальності, ПДР України не порушував, а і інспектор поліції повинен був винести, як захід адміністративного стягнення, попередження у письмовій формі.

Також зазначив, що в період керування ним автомобілем у вищезазначеному місці та у вказаний час, біля магазину "Мега-Макс", розташованого по вулиці Київській, 182, знаходився патруль поліції, який побачивши його автомобіль, почав його наздоганяти та зупинив його.

Крім вищевикладеного, відповідач, під час складення постанови, не надав йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі, а саме: не роз`яснив йому, що він має право мати захисника, чим порушив його право на захист, що є безумовною підставою для скасування даної постанови.

З огляду на вищевказані обставини, вважає, що дана постанова підлягає скасуванню.

У судове засіданні позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає. До заяви долучив додаткові пояснення до позовної заяви.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, шо не підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пункт 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Так, ним 07 серпня 2002 року о 13.40 годині під час патрулювання, біля магазину "Мега-Макс", розташованого у м. Марганець, на вулиці Київській, був помічений автомобіль ВАЗ 21011 н.з. НОМЕР_1 , який порушив правила руху. Водія було зупинено. Він, згідно вимог ЗУ "Про Національну поліцію", представився, повідомив про причину зупинки. Водію були зачитані його права, зазначені у ч.1 ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції України та роз`яснено право на захист. Переконавшись, що вимоги ст.278 КУпАП виконані, він перейшов до розгляду адміністративної справи стосовно позивача, на останнього було складено постанову за порушення ним вимог п. 2.9 (в), 30.2 ПДР України. З даним правопорушенням позивач був незгодний.

Доказом скоєння правопорушення є фотознімок, на якому зафіксовано порушення позивачем вищезазначених вимог ПДР України.

У "Інструкції по експлуатації автомобіля ВАЗ 21011, розділ експлуатація автомобіля (установка номерних знаків), чітко зазначено, що передній номерний знак закріплюється на кронштейнах на передньому буфері. Знак повинен бути розташований на одному рівні з буфером.

Таким чином ним було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 КУпАП, а саме: керування водієм транспортним засобом на якому номерний знак закріплений у не встановленому для цього місці за, що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить170,00 гривень. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, ним було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства, застосовано адміністративне стягнення до позивача, у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення Серії БАА №204148 від 07.08.2020 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 та КУпАП. Позивачу були роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП. Отже ним, вищезазначені вимоги закону, як суб`єктом владних повноважень, були дотримані, але позивач не забажав скористатися усіма правами передбаченими ст. 268 КУпАП. Отже, він при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, оглянувши у судовому засіданні фотознімок, наданий відповідачем, на якому зафіксовано правопорушення, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пункт 11 частини і статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, шо поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.9 (в) ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу;

не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці;

закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Пунктом 30.2 Правил Дорожнього руху України передбачено, що на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка, а в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, закріплюється самоклейна мітка радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом (крім причепів і напівпричепів). На трамваях і тролейбусах наносяться реєстраційні номери, що надаються відповідними уповноваженими на те органами. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.

Згідно "Інструкції по експлуатації автомобіля ВАЗ 21011-21013", розділ експлуатація автомобіля ( установка номерних знаків), передній номерний знак закріплюється на кронштейнах на передньому буфері. Знак повинен бути розташований на одному рівні з буфером.

Частиною 6 статті 121 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність настає за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Судом встановлено, що відповідачем під час патрулювання - 07 серпня 2020 року о 13.40 годині, біля магазину "Мега-Макс", розташованого у м. Марганець, на вулиці Київській, був помічений автомобіль ВАЗ 21011 н.з. НОМЕР_1 , як впродовж виявилося під керуванням водія ОСОБА_2 на якому державний номерний знак, закріпленим не в установленому для цього місці. Водія було зупинено. З даним правопорушенням позивач був незгідний. Доказом скоєння правопорушення є фотознімок, на якому зафіксовано, що на автомобілі ВАЗ 21011 номерний знак якого НОМЕР_1 , яким як було встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, керував ОСОБА_2 , державний номерний знак, закріпленим не в установленому для цього місці за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2.3 Рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. «у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч.2, 4 ст.258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Таким чином, законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності, під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

Постановою Дніпропетровського Апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року по справі № 203/2730/16-а були роз`яснені аспект щодо законності розглядання поліцейським справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу.

Відтак дійсно, Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, шо використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення) набрав чинності Закон України № 596-VIII від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІ1 від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так. законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом 596-VIII від 14.07.2015 року законодавець позбавив осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.

З вищенаведеного випливає висновок, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-VIII від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Зазначений Закон не визнаний неконституційним, а відтак, є обов`язковим до виконання, як нормативно- правовий акт вищої юридичної сили.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються постановою про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, відповідачем, на думку суду, було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 170 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення № 204148 від 07.08.2020 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 та КУпАП.

Таким чином, відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, Інструкцією з експлуатації транспортного засобу, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому він діяв в межах правового кола і ним не допущено порушень норм процесуального законодавства.

Посилання позивача на те, що відповідачем не були роз`яснені його права та обов`язки, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Посилання позивача на порушення відповідачем його права на захист, також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки матеріали справи не містять клопотань, заяв позивача ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи з наданням можливості отримати фахову юридичну допомогу.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Частиною 1 ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення позивачем ОСОБА_2 інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, знайшло підтвердження під час розгляду справи.

Відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, діяв в межах правового кола і ним не допущено порушень норм процесуального законодавства, натомість позивач сам визнав порушення ним норм ч.6 ст.121 КУпАП, оскільки в позові посилається на те, що інспектор поліції повинен був винести відносно нього, як захід адміністративного стягнення, попередження у письмовій формі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Проте позивач не надав жодних доказів, які спростовували б факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП.

За таких обставин, вимоги позивача є необґрунтованими і розцінюються судом, як намагання ухилитись від адміністративної відповідальності, а тому суд вважає за необхідне відмовити йому в задоволенні позову.

Згідно ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

За таких обставин, суд вважає постанову Серії БАА № 204148 від 07 серпня 2020 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення по ч.6 ст.121 КУпАП законною та такою, що не підлягає скасуванню, а в задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити.

Відповідно ст.244 КАС України під час ухвалення рішення суд враховує як розподілити між сторонами судові витрати.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В даній справі судові витрати складаються із судового збору.

За статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 87 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Зокрема, Закон № 3674-VI визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору (преамбула Закону).

За статтями 1, 2 цього Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом, і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

У контексті наведених вище законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Відповідно ч.4 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

В ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" наведено перелік справ за подання яких судовий збір взагалі не справляється, а ст.5 Закону містить перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору при пред`явленні позову до суду.

Позивача звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову даної категорії до суду та за оскарження рішення суду в судах вищих інстанцій.

Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позову у повному обсязі, з нього на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 77, 122, 123, 243, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до начальника СРПП № 1 Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області Чуприни Віталія Олександровича про скасування постанови Серія БАА № 204148 від 07 серпня 2020 року - відмовити.

Постанову Серії БАА №204148 від 07.08.2020 року про накладення на ОСОБА_2 штрафу у розмірі 170,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 27 серпня 2020 року.

Суддя: О. С. Янжула