Справа № 826/15010/18
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2020 року м. Київ № 826/15010/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євронет Україна» до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

установив:

13.09.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Євронет Україна» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.08.2018 №.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що на підставі податкового повідомлення рішення від 28.08.2018 № до ТОВ «Євронет Україна» на підставі пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України) застосовані штрафні санкції у сумі 42 623,33 грн за порушення граничних строків сплати податкового зобов`язання з податку на додану вартість за квітень 2018 року.

Позивач наголошує на тому, що норма абзацу другого пункту 49.20 статті 49 ПК України дозволяє збільшення граничних строків подання податкової декларації у випадку, якщо кінцева дата її подання припадає на вихідний або святковий день, а тому саме від граничного строку подання податкової декларації (операційного (банківського) дня, що настає за вихідним або святковим днем) розпочинається відлік десяти календарних днів, встановлених пунктом 57.1 статті 57 ПК України, протягом яких платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації.

Так, позивач подав декларацію з ПДВ за квітень 2018 року 21.05.2018 так як 20.05.2018 був вихідним днем (неділя), а визначене у цій декларації податкове зобов`язання сплатив 31.05.2018, тобто вчасно. Водночас, як помилково вважає відповідач, останнім днем сплати податкового зобов`язання з ПДВ за квітень 2018 року був 30.05.2018.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.09.2018 відкрито провадження у справі і призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов у якому вказав на правомірність оскаржуваного рішення та відсутність підстав для задоволення позовних вимог, посилаючись на загальні норми ПК України, які врегульовують строки подання податкової звітності та сплати податкових зобов`язань. Інших доводів, зокрема, стосовно мотивів та обґрунтувань позовної заяви відзив не містить.

Позивачем подано відповідь на відзив.

Отже суд, дослідив матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надав їм юридичну оцінку та встановив наступне.

21.05.2018 ТОВ «Євронет Україна» подано податкову декларацію від 18.05.2018 № з податку на додану вартість за квітень 2018 року, оскільки 20.05.2018 був вихідним днем (неділя). Визначене у вказаній податковій декларації податкове зобов`язання з ПДВ за квітень 2018 року позивач сплатив 31.05.2018.

03.08.2018 Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві проведено камеральну перевірку дотримання ТОВ «Євронет Україна» вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету.

За результатом вказаної перевірки складено акт від 03.08.2018 №13575/26-15-12-13-20/34299617 у якому зафіксовано порушення ТОВ «Євронет Україна» визначених пунктом 57.1 статті 57 ПК України граничних строків сплати податкового зобов`язання з ПДВ за квітень 2018 року. Вказане порушення полягало у тому, що позивач 31.05.2018 сплатив податкове зобов`язання за квітень 2018 року, у той час як граничним терміном сплати вказаного податкового зобов`язання було 30.05.2018.

Позивач подав заперечення на вказаний акт перевірки, які залишені без задоволення рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 22.08.2018 №50572/10/26-15-12-13-18.

На підставі вказаного висновку акту від 03.08.2018 №13575/26-15-12-13-20/34299617 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 28.08.2018 №, яким до ТОВ «Євронет Україна» на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК України застосовані штрафні санкції у сумі 42 623,33 грн за порушення на 1 календарний день строків сплати податкового зобов`язання, визначеним пунктом 57.1 статті 57, статтею 203 ПК України.

Вважаючи протиправним податкове повідомлення-рішення від 28.08.2018 №, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 67 Конституції України визначає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За правилами пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку, як передбачено пунктом 38.1 статті 38 ПК України, визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

У відповідності до статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством.

Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися.

Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

За змістом пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, зокрема, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з пунктом 49.20 статті 49 ПК України якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 203.1 статті 203 ПК України визначено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пункт 203.2 статті 203 ПК України, передбачає, що сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Таким чином, відсутня спеціальна норма (для податку на додану вартість), яка б визначала перенесення строку у випадку, коли граничний строк сплати податку на додану вартість припадає на вихідний (святковий) день.

При цьому, пункт 49.20 статті 49 ПК України містить загальну норму, яка визначає, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

За положеннями статті 1 Європейської конвенції про обчислення строків (ETS № 76) від 16.05.1972, вона застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, включаючи процедуру стосовно таких справ, якщо такі строки встановлені законом або судовим чи адміністративним органом; органом арбітражу, якщо такий орган не встановив порядку обчислення строків; або сторонами, якщо порядок обчислення строків не був безпосередньо чи опосередковано узгоджений між сторонами і не визначається існуючою практикою відносин між сторонами.

Відтак, у даному випадку законодавством не визначено перенесення граничного строку сплати податкового зобов`язання у разі, якщо останній день сплати припадає на вихідний (святковий) день, що цілком узгоджується з положеннями частини першої статті 1 Конвенції.

Відповідно до статті 5 Конвенції, при обчисленні строку суботи, неділі та офіційні свята враховуються. Однак, якщо dies ad quem (означає день, у який цей строк спливає, стаття 2) строку, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк подовжується на перший робочий день, який настає після них.

Пунктом 56.21 статті 56 ПК України встановлено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України серед основних засад податкового права закріплена презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Зміст наведених положень у їх системному зв`язку свідчить про те, що у разі якщо останній день строку подання податкової декларації, передбачений підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК України, припадає на вихідний або святковий день, граничним строком подання такої декларації є перший після нього робочий день. Тому, початок перебігу встановленого пунктом 57.1 статті 57 та пунктом 203.2 статті 203 ПК України десятиденного строку для сплати зазначеного у декларації податкового зобов`язання з ПДВ пов`язаний саме із таким робочим днем.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена Верховним Судом України у постанові від 09.06.2015 у справі №21-18а15, а також Верховним Судом у постановах від 11.09.2018 у справі №802/2229/17-а та від 02.04.2020 у справі №813/4630/16.

Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки останній день строку подання позивачем податкової декларації з ПДВ за квітень 2018 року, передбачений підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК України та пунктом 203.1 статті 203 ПК України, припав на вихідний день (20.05.2018 - неділя), граничним строком подання такої декларації є операційний (банківський) день, що настає за вихідним днем - 21.05.2018 (понеділок), і саме від цієї дати розпочинається відлік десятиденного строку сплати узгодженого зобов`язання відповідним платником, який закінчується 31.05.2018 включно.

Враховуючи те, що податкове зобов`язання з ПДВ за квітень 2018 року сплачено позивачем 31.05.2018, суд вважає, що позивачем дотримано строків сплати вказаного зобов`язання, які передбачені пунктом 57.1 статті 57 ПК України та пунктом 203.2 статті 203 ПК України.

Відтак, не є законним застосування до позивача штрафних санкцій за порушення вказаних строків згідно податкового повідомлення-рішення від 28.08.2018 №, що свідчить про протиправність та необхідність скасування такого рішення.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного рішення, а позивачем надано належні та достатні докази на підтвердження протилежного, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню повністю, а згідно наявної у справі квитанції від 10.09.2018 позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 1762 грн, то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246 КАС України,

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євронет Україна» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.08.2018 №.

Стягнути з Головного управління ДПС у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євронет Україна» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Євронет Україна» (місцезнаходження юридичної особи: 04050, місто Київ, вулиця Якіра, будинок 2/6; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 34299617).

Відповідач - Головне управління ДПС у місті Києві (місцезнаходження юридичної особи: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 43141267).

Суддя О.М. Чудак