Справа № 757/7099/19-а
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2020 року м. Київ № 757/7099/19-а

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Смолій І.В., розглянувши в порядку письмового позовного провадження матеріали адміністративної справи за позовом Пенсійного фонду України до Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та скасування постанов,

встановив:

Пенсійний фонд України (надалі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства юстиції України (надалі також - відповідач) в якому просить суд:

визнати дії відповідача протиправними щодо винесення постанов від 25.09.2018 про накладення штрафу на позивача в сумі 10200,00грн. та про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 14892,00грн. у виконавчому провадженні №47155636;

скасувати постанови відповідача від 25.09.2018 про накладення штрафу на позивача в сумі 10200,00грн. та про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 14892,00грн. у виконавчому провадженні №47155636.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач протиправно та необґрунтовано виніс оскаржувані постанови.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він наголосив, що винесені оскаржувані постанови є обґрунтованими, а тому у задоволенні позову просить відмовити повністю.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Постановою Печерського районного суду м.Києві від 26.12.2013 №757/26665/13-а позов ОСОБА_1 до Правління Пенсійного фонду України, Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька про визнання бездіяльності неправомірною - задоволено частково. Визнано бездіяльність Правління Пенсійного фонду України щодо передачі уповноваженому територіальному органу заяви ОСОБА_1 для прийняття рішення про поновлення виплати по ОСОБА_1 пенсії за віком за межі України в державу Ізраїль - протиправною. Зобов`язано Правління Пенсійного фонду України та Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька прийняти у ОСОБА_1 необхідні документи для поновлення виплати пенсії за віком та виплачувати пенсію за віком з 03.06.2013 року за межі України в державу Ізраїль. В іншій частині позову - відмовлено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 68 грн. 82 коп. у відшкодування судового збору.

Постановою головного державного виконавця від 06.04.2015 відкрито виконавче провадження №47155636.

Позивач з метою виконання постанови відповідача та рішення суду листом від 17.04.2015 №23883/09-10 направлено на адресу управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька заяву ОСОБА_1 та додані до неї копії документів для розгляду питання про поновлення виплати їй пенсії за віком та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №595 "Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей" управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька перемістилося та здійснило державну реєстрацію свого місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_1 .

Лист від 17.04.2015 №23883/09-10 щодо виконання рішення суду направлено позивачем за новим місцем знаходження управління. Однак, лист повернуто Укрпоштою з підстав відсутності даного управління пенсійного фонду за зазначеною адресою.

Також, позивач листом 06.05.2015 №25793/09-10, надав доручення головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області вжити всіх можливих заходів щодо забезпечення виконання постанови Печерського районного суду м. Києва від 26.12.2013 у справі №757/26665/13-а.

Листами від 20.05.2015 №2809/02 та від 08.06.2016 №7248/08-2/34 головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило позивача, що управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька дійсно зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , але тимчасово не здійснює свої повноваження. У разі відновлення його роботи, заява ОСОБА_1 та додані до неї копії документів про поновлення виплати пенсії в порядку, визначеному судовим рішенням, будуть безпосередньо передані зазначеному управлінню.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.05.2016 заяву державного виконавця задоволено та роз`яснено постанову Печерського районного суду м. Києва від 16.05.2016 у справі №757/26665/13-а в частині виконання постанови суду, а саме: Пенсійний фонд України зобов`язаний направити заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії за належністю до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька, який має прийняти її та виплачувати пенсію ОСОБА_1 за віком з 03.06.2013 за межі України в державу Ізраїль та здійснити контроль в частині прийняття виплати пенсії ОСОБА_1 на виконання останнім постанови Печерського районного у м. Києва від 26.12.2013 у справі №757/26665/13-а.

В подальшому, позивач повторно листом від 08.06.2016 №19181/07-10 звернувся на адресу управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Донецька та зобов`язав останнього розглянути заяву ОСОБА_1 з доданими до неї документами про поновлення виплати їй пенсії за віком та прийняття рішення відповідно до чинного законодавства.

Судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано та фактично працює інший територіальний орган Пенсійного фонду - Красноармійське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Листом Красноармійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 22.07.2016 №18553/12/25 повідомлено позивача, що управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Донецька фактично не знаходиться, а тому лист позивача повернуто без виконання.

Позивач на виконання судового рішення листами від 14.05.2015 №23927/09-10, від 01.04.2016 №11337/07-10, від 09.06.2016 №19306/07-10, від 19.07.2016 №23333/07-10, від 05.08.2016 №25140/07-10 повідомляв позивача про дану обставину та хід виконання рішення суду.

23.09.2016 на адресу позивача надійшла постанова відповідача від 15.09.2016 про накладення штрафу у розмірі 680,00 грн. та вимога державного виконавця від 16.09.2016 №20.1-163/14, якою зобов`язано позивача виконати постанову Печерського районного суду м.Києва від 26.12.2013 №757/26665/13-а у ВП №47155636.

Поставою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2018 №757/50610/16-а визнано дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС МЮУ щодо винесення постанови від 15.09.2016 про накладення штрафу у розмірі 680,00 грн. та вимоги державного виконавця від 16.09.2016 №20.1-163/14 протиправними та скасовано останні.

Однак, як зазначає позивач, відповідачем 25.09.2018 винесено постанову про накладення штрафу в сумі 10200,00грн. та про стягнення виконавчого збору в сумі 14892,00грн. у виконавчому провадженні №47155636.

Позивач вважаючи постанову про накладення штрафу та вимогу державного виконавця протиправними, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», сторони зобов`язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Згідно із ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов`язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим, у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п`яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому, на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону (ч. 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження»).

Положеннями ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок винесення державним виконавцем постанов про накладення штрафу.

З аналізу наведених норм вбачається, що однією з обов`язкових умов накладення штрафу є відсутність поважних причин невиконання судового рішення.

Правлінням Пенсійного фонду України прийнято постанову №9-1 від 12.05.2015 «Про здійснення повноважень з обслуговування страхувальників», якою постановлено обслуговування страхувальників, які перебувають на обліку в управліннях Фонду, що тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, на період проведення антитерористичної операції, зокрема здійснення обліку платежів, що надходять на рахунки органів Пенсійного фонду України, відкриті в установах АТ «Ощадбанк», прийняття звітності, передбаченої законодавством, зняття з обліку страхувальників в органах Пенсійного фонду України, надання довідок, встановлених законодавством, формування звітності та виконання завдань, передбачених підпунктами 2-4, 6, 9-12, 16, 19 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, здійснювати управлінням Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах Донецької та Луганської областей згідно з додатком до цієї постанови.

Повноваження Управління ПФУ в Київському районі м. Донецька щодо здійснення обслуговування страхувальників на період проведення антитерористичної операції покладено на УПФУ в м. Красноармійську та Красноармійському районі, яке перейменоване в Красноармійське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Разом з тим, позивач листами повідомляв про те, що лист із заявою про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 перебуває на розгляді в Красноармійському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, водночас, судом встановлено, що зазначена заява не розглянута Красноармійським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області та повернута позивачу з підстав направлення її управлінню Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька, яке за адресою не знаходиться.

Суд приходить до висновку, що Пенсійним фондом України з метою виконання постанови Печерського районного суду м. Києва від 26.12.2013 у справі №757/26665/135-а вчинено можливі дії, зокрема направлялися листи та доручення до територіальних органів Пенсійного фонду, направлялися листи державному виконавцю з приводу виконання рішення, тобто позивач своїми діями підтвердив бажання щодо виконання судового рішення. Натомість тимчасове не здійснення своїх повноважень Управлінням Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька та, відповідно, неможливості подальшого виконання рішення суду, не може бути доказом неналежного виконання чи невиконання позивачем такого рішення.

Крім того, як даних у листах Головного Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області заява ОСОБА_1 із доданими до неї документами буде передана відповідному управлінню відразу після відновлення роботи, тобто рішення суду буде повністю виконано.

За таких обставин, суд прийшов до висновку щодо наявності причин для визнання дій державного виконавця протиправними та скасування оскаржуваних постанов у виконавчому провадженні ВП №47155636, оскільки, позивачем було вжито всіх вичерпних заходів щодо виконання постанови Печерського районного суду м. Києва від 26.12.2013 у справі №757/26665/13-а з урахуванням ухвали Печерського районного суду м. Києва від 16.05.2016, натомість відповідач не був позбавлений можливості у зв`язку з виникненням відповідних обставин, прийняти рішення про зупинення виконавчого провадження, встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, тощо.

Частиною 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії Міністерства юстиції України протиправними щодо винесення постанов від 25.09.2018 про накладення штрафу на позивача в сумі 10200,00грн. та про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 14892,00грн. у виконавчому провадженні №47155636;

Скасувати постанови відповідача від 25.09.2018 про накладення штрафу на позивача в сумі 10200,00грн. та про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 14892,00грн. у виконавчому провадженні №47155636.

Стягнути на користь Пенсійного фонду України () судовий збір у сумі 19121,00грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Міністерства юстиції України ().

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Смолій