Справа № 420/642/20
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/642/20
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

при секретарі судового засідання Болтушенка А.О.,

за участю представника апелянта - адвоката Хотіна В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до дільничного офіцера поліції СП Портофранківського ВП Приморського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Грєкова Івана Івановича, за участю третіх осіб Головного управління Національної поліції в Одеській області, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування термінового заборонного припису стосовно кривдника, -

В С Т А Н О В И Л А :

29 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправним та скасувати терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА 068031 винесений 19 вересня 2019 року старшим лейтенантом поліції Грєковим Іваном Івановичем дільничним офіцером поліції СП Портофранківського відділення поліції Приморського відділу поліції в м.Одесі ГК НП в Одеській області, яким гр. ОСОБА_1 встановлено заборону в будь - який спосіб контактувати з постраждалою особою гр. ОСОБА_2 строком на 10 діб з 18 год.36 хв. 19.09.2019 року до 18 год. 36 хв. 29.09.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що терміновий заборонний припис винесений відповідачем без дотримання вимог законодавства, без встановлення та належної перевірки усіх обставин, викладених у заяві ОСОБА_2 , при відсутності допустимих та належних доказів, з порушеннями Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника та Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що підставою для винесення термінового заборонного припису було недопущення домашнього насильства між подружжям ОСОБА_3 , його продовження чи повторного вчинення. Припис винесений з урахуванням вимог чинного законодавства та за результатами оцінки ризиків.

Третя особа - ГУ НП в Одеській області надала пояснення на позовну заяву, в яких зазначила, що із позовної заяви ОСОБА_1 неможливо встановити, які правові наслідки безпосередньо для нього породжує оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, яким чином впливає на його обов`язки або буде впливати. Крім того, ГУ НП в Одеській області зазначило, що заборони, які визначені даним приписом й так виконувались позивачем, оскільки він стверджує, що з колишньою дружиною не спілкується та жодним чином не контактує. Отже заборонний припис не порушив прав та свобод позивача.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги. Зокрема апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції стосовно того, що терміновий заборонний припис вичерпав свою дію і не несе будь - яких наслідків, які б порушували права, свободи та інтереси позивача, у зв`язку із чим не потребує додаткового скасування у судовому порядку, не ґрунтується на приписах чинного законодавства. Апелянт зазначив, що при розгляді справи судом взагалі не досліджувалось питання правомірності винесення термінового заборонного припису та його законності й обґрунтованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

19 вересня 2019 року до Портофранківського ВП надійшла заява від ОСОБА_2 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 чоловік ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою у відношенні заявниці.

19.09.2019 під час перевірки фактів, викладених в заяві ОСОБА_2 , відповідачем складено протокол про прийняття зави про кримінальне правопорушення та іншу подію, відібрані пояснення у позивача та ОСОБА_2 (а.с.57-59).

Того ж дня відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №199637, яким встановлено, що 17.09.2019 року о 17 годині 30 хвилини ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , виражався нецензурною лайкою відносно дружини ОСОБА_2 , чим вчинив психологічне насилля в сім`ї та скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

19 вересня 2019 року відповідачем винесений терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА 068031, яким позивачу заборонено в будь - який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 .

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 19.12.2019 року по справі № 522/16644/19 провадження по справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, - закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи по суті заборонний припис вичерпав свою дію і не несе будь-яких правових наслідків, які б порушували права, свободи чи інтереси позивача, у зв`язку з чим, не потребує додаткового скасування у судовому порядку.

Судова колегія, погоджуючись з рішенням суду про відмову у позові, вважає за необхідне обґрунтувати його іншими підставами, ніж викладені судом.

Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначені Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 № 2229-VIII (далі Закон № 2229-VIII).

Статтею 6 Закону визначені суб`єкти, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, серед яких, до інших органів та установ, на які покладаються функції із здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, належать уповноважені підрозділи органів Національної поліції України (пункт 2 частини третьої статті 6).

За приписами ч.1 ст.10 Закону № 2229-VIII до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству належать, зокрема, винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників.

Частиною 1 ст.25 Закону № 2229-VIII визначено, що терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Згідно з ч.9 цієї статті, особа, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, може оскаржити його до суду в загальному порядку, передбаченому для оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників уповноважених підрозділів органів Національної поліції України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

На переконання апеляційного суду, системний аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що при винесені термінового заборонного припису працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а отже не можуть виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції.

Водночас колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Проте, суд першої інстанції вищенаведених вимог процесуального закону не дотримався, та, вирішуючи спір про скасування термінового заборонного припису стосовно кривдника, пред`явлений до дільничного офіцера поліції, не з`ясував, хто є належним відповідачем у справі, та не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача.

Жодних доказів того, що суд запропонував позивачу здійснити заміну на другого відповідача матеріали справи не містять.

Підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі встановлено приписами статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами частини 3 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції (частина 7 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак, оскільки за змістом вказаних правових норм допустити заміну належної сторони у справі може виключно суд першої інстанції, то можливості заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено.

Підсумовуючи наведене, судова колегія доходить висновку, що позов ОСОБА_1 до дільничного офіцера поліції СП Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Грєкова Івана Івановича, який є неналежним відповідачем у даному спорі, розглянутий судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Крім того, судова колегія вважає за важливе зазначити наступне.

Статтею 24 Закону № 2229-VIII визначено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Пунктом 16 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII визначено, що терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Стаття 10 Закону №2229 відносить до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству зокрема 1) виявлення фактів домашнього насильства та своєчасне реагування на них; 2) прийом і розгляд заяв та повідомлень про вчинення домашнього насильства, у тому числі розгляд повідомлень, що надійшли до кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, вжиття заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спільно з Національною поліцією України; 3) інформування постраждалих осіб про їхні права, заходи і соціальні послуги, якими вони можуть скористатися; 4) винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників; 6) здійснення контролю за виконанням кривдниками спеціальних заходів протидії домашньому насильству протягом строку їх дії. Уповноважені підрозділи органів Національної поліції України здійснюють повноваження у сфері запобігання та протидії домашньому насильству з урахуванням міжнародних стандартів реагування правоохоронних органів на випадки домашнього насильства та оцінки ризиків.

Згідно частин 1, 2, 5 статті 25 Закону № 2229-VIII терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Терміновий заборонний припис виноситься строком до 10 діб.

Терміновий заборонний припис може містити такі заходи:

1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи;

2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи;

3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Терміновий заборонний припис виноситься в порядку, затвердженому Міністерством внутрішніх справ України (ч. 11 ст. 25 Закону № 2229-VIII).

Для реалізації цього положення Міністерством внутрішніх справ України видано наказ №654 «Про затвердження Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника» (далі Порядок №654).

Відповідно до п.2, п.3 розділу ІІ Порядку № 654, припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівника уповноваженого підрозділу поліції за результатами оцінки ризиків.

Під час вирішення питання про винесення припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлове приміщення.

Згідно з п.5 Поряду № 654 при винесенні припису працівник уповноваженого підрозділу поліції отримує пояснення від кривдника, постраждалої особи (її представника), свідка(ів) (у разі наявності).

В матеріалах даної справи наявні пояснення як позивача, так і ОСОБА_4 , які відібрані відповідачем 19.09.2019 року (а.с.111-112).

Процедуру проведення оцінки вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, з метою визначення ефективних заходів реагування, спрямованих на припинення такого насильства та попередження його повторного вчинення визначає Порядок проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затверджений спільним наказом Мінсоцполітики України та МВС України від 13.03.2019 № 369/180, згідно пунктів 4, 5 розділу І якого оцінку ризиків проводить поліцейський уповноважений підрозділ органу Національної поліції України (далі - уповноважений підрозділ поліції) за фактом вчинення домашнього насильства.

Результати оцінки ризиків враховує поліцейський уповноваженого підрозділу поліції під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення та надання допомоги постраждалим особам у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п. 2, п.3 розділу ІІ Порядку № 369/180, за результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який ураховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам.

Фактори небезпеки/ризику щодо вчинення домашнього насильства визначаються за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства, і представлені у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства у вигляді питань, на які відповідає поліцейський уповноваженого підрозділу поліції за результатами спілкування з постраждалою особою, та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Форма оцінки вчинення домашнього насильства складається із 27 питань, на які поліцейський має відповісти "так", "ні", "без відповіді" / "невідомо" (додаток 1 до Порядку № 369/180).

Згідно з п.6 Порядку № 369/180, дві відповіді "Так" на запитання з N 1 - 6 та на будь-яку кількість запитань з N 7 - 27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, а також якщо поліцейський уповноваженого підрозділу поліції вважає, що постраждала особа перебуває в ситуації, яка може спричинити її смерть або інші тяжкі наслідки, оцінюється як високий рівень небезпеки.

Відповідь "Так" на одне запитання з N 1 - 6 та на щонайменше сім і більше запитань з N 7 - 27 або жодної відповіді на запитання з N 1 - 6, але не менше чотирнадцяти позитивних відповідей на запитання з N 7 - 27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як середній рівень небезпеки.

Відповідь "Так" на одне запитання з N 1 - 6 та на не більше ніж шість запитань з N 7 - 27 або не більше тринадцяти позитивних відповідей на запитання з N 7 - 27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як низький рівень небезпеки.

Якщо на всі запитання отримано відповіді "Без відповіді / Невідомо", поліцейський уповноваженого підрозділу поліції на свій розсуд може оцінити ситуацію як таку, що має високий рівень небезпеки.

Пунктом 7 порядку № 369/180 визначено, що залежно від визначеного рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції приймає рішення щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника та застосування заходів, передбачених частиною другою статті 25 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні, терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції.

У разі високого рівня небезпеки поліцейський уповноваженого підрозділу поліції обов`язково виносить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

Як вбачається з Форми оцінки вчинення домашнього насильства від 19.09.2019 року, яка наявна в матеріалах справи, відповідачем оцінено рівень безпеки як низький, з урахуванням відповідей ОСОБА_4 , яка надала відповіді "Так" на запитання № 1, № 10, № 12, № 13, № 19, № 26 (а.с.113-114).

Така оцінка відповідача відповідає приписам абз.3 п.6 розділу ІІ Порядку № 369/180, а тому судова колегія вважає обґрунтованими дії відповідача щодо винесення тимчасового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_1 .

Вищевикладене спростовує доводи апеляційної скарги, що відповідачем винесено заборонний припис без оцінки ступеня ризиків у відповідності до Порядку № 369/180 і без зазначення хто був ініціатором винесення цього припису.

Доводи апелянта стосовно закриття проваджень про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та ч.2 ст.173-2 КупАП не можуть вплинути на оцінку судом законність винесення заборонного припису, оскільки притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення термінового заборонного припису має різну правову природу.

Помилковими є і посилання апелянта на протиправність оскаржуваного припису через не підкреслення відповідачем у рядку "стосовно постраждалої особи" ступеня її спорідненості з кривдником відповідно до частин другої та третьої статті 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", оскільки це є технічною помилкою і жодним чином не вплинуло на законність дій відповідача.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що дільничний офіцер поліції СП Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , складаючи 19 вересня 2019 року оскаржуваний терміновий заборонний припис серії АА №068031 відносно ОСОБА_1 , діяв виключно у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, з урахуванням фактичних обставин ситуації, яка склалася на той час між подружжям.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно по суті дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, але не з підстав відсутності порушених прав, свобод та інтересів позивача, а з підстав пред`явлення позовної заяви до неналежного відповідача та законності і обґрунтованості оскаржуваного термінового заборонного припису серії АА №068031.

Відповідно до ч.4 ст.317 КАС України мотивувальна частина оскаржуваного судового рішення підлягає зміні з підстав, наведених у мотивувальній частині постанови апеляційного суду.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 03 лютого 2020 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року змінити з підстав відмови в задоволенні позову.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Повний текст постанови складений та підписаний колегією суддів 31 серпня 2020 року.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко