Справа № 0740/951/18
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 серпня 2020 рокум. Ужгород№ 0740/951/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

при секретарі судового засідання Неміш Т.В.

за участю сторін:

позивача - представник Попюк М.І.,

відповідача 1 - представник Троцюк О.В.,

відповідач 2 - представник Троцюк О.В.,

відповідач 3 - представник Троцюк О.В.,

відповідач 4 - представник Петрова О.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області, Мукачівського управління Державної казначейської служби України Закарпатської області, Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області, Мукачівського управління Державної казначейської служби України Закарпатської області, Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області, в якому просить стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 772610,37 грн. Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що у встановлений законом спосіб шляхом подання декларацій з податку на додану вартість за період з липня по жовтень 2015 року він заявив до відшкодування на рахунок в банку суму ПДВ в розмірі 568907,00 грн. Однак проведеними документальними позаплановими перевірками з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вказані періоди зменшено суму заявленого до відшкодування податку на додану вартість та застосовано штрафні санкції. Прийняті за результатами проведених перевірок податкові повідомлення-рішення були скасовані постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.04.2016 р. у справі №807/191/16, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2016 р., постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 р. у справі №807/654/16, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2016 р., а тому вважає, що сума бюджетного відшкодування є узгодженою з 14 квітня 2016 року та 15 листопада 2016 року відповідно. Разом з тим, така сума у строки, встановлені Податковим кодексом України, позивачу виплачена не була, а тому підлягає стягненню з Державного бюджету України за рішенням суду.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного від 17 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 21 травня 2020 року касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року у справі №0740/951/18 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому Верховний Суд зазначив про необхідність дослідити які суми заявлялися позивачем до відшкодування, за який період, коли вони набули статусу узгоджених, а також наявність у позивача податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 р. дану адміністративну справу прийнято до провадження.

Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, наведених в позовній заяві, та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача 1 у засіданні суду 27 серпня 2020 року проти позову заперечила з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву №4-12-1-10/2929 від 16.07.2020 р. Зокрема, вважає, що бюджетне відшкодування податку на додану вартість здійснюється казначейством та головним управлінням казначейства в області відповідно до Податкового кодексу України, наказів Міністерства фінансів України від 03.03.2017 №326, від 09.08.2013 №128 та від 31.03.2017 №103 у встановленому порядку на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (або Тимчасового реєстру). Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку їх надходження. Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в реєстрі та перераховується органом Казначейства у строки, передбачені п. 200.13 ст. 200 Податкового кодексу України. Разом з тим, місячний обсяг такого відшкодування не може перевищувати 2,8% загальної суми бюджетного відшкодування з державного бюджету за попередній календарний місяць за Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість. Також вважає, що позов в частині стягнення з Державного бюджету України пені, нарахованої на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за період липень - жовтень 2015 року, заявлений передчасно, оскільки право позивача на отримання цієї суми на даний момент не порушено.

Представник відповідача 2 проти задоволення позову також заперечила, аргументуючи обставинами, наведеними у поданому до суду відзиві на позов №4-12-1-10/3077 від 23.07.2020 року. Зокрема, також вважає, що законодавством передбачений певний алгоритм здійснення бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість. При цьому органу казначейства стають доступними для виконання узгоджені суми бюджетного відшкодування, зазначені органом ДФС у Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку їх надходження. Вважає безпідставним та передчасним позов в частині стягнення пені, оскільки право позивача на отримання заявленої суми бюджетного відшкодування на даний момент не порушено.

Представники відповідачів 3 та 4 в судовому засіданні 27 серпня 2020 року проти задоволення позову заперечили, однак своїм правом на подання відзиву не скористалися, клопотання про продовження процесуальних строків до суду не надсилали.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 14 серпня 2015 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) подав до Мукачівської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області (далі - Мукачівська ОДПІ) в електронній формі податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2015 року, в рядку 23.2. якої вказав суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 20068,00 грн. (арк. спр. 12 - 18, т. 1).

Окрім того, з метою повернення суми бюджетного відшкодування за липень 2015 року у розмірі 20068,00 грн. ФОП ОСОБА_1 подав до контролюючого органу заяву відповідної форми (арк. спр. 16).

17 вересня 2015 року ФОП ОСОБА_1 подав до Мукачівської ОДПІ в електронній формі податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2015 року, в рядку 23.2. якої вказав суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 79015,00 грн. (арк. спр. 19 - 25, т. 1).

Окрім того, з метою повернення суми бюджетного відшкодування за серпень 2015 року у розмірі 79015,00 грн. ФОП ОСОБА_1 подав до контролюючого органу заяву встановленого зразка (арк. спр. 24 - 25).

За результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки з питань достовірності формування податкового кредиту та нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за липень та серпень 2015 року посадовими особами Мукачівської ОДПІ встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 пп. «б» п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України в частині завищення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 20068,00 гривень по декларації за липень 2015 року та на суму 79015,00 гривень по декларації за серпень 2015 року. Одночасно встановлено порушення п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України в частині завищення від`ємного значення з податку на додану вартість на суму 21261,00 гривні по декларації за липень 2015 року.

У зв`язку з виявленням вказаних порушення Мукачівською ОДПІ було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

1) №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 21261,00 грн.;

2) №, яким зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість на 99083,00 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції розміром 49541,50 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ФОП ОСОБА_1 оскаржив такі в адміністративному порядку шляхом подання скарги до ГУ ДФС у Закарпатській області, за результатами розгляду якої залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 23.11.2015 року № та в частині 1882,00 грн. зменшення розміру від`ємного значення податку на додану вартість скасовано податкове повідомлення-рішення від 23.11.2015 року №.

У зв`язку з наведеним 22 лютого 2016 року Мукачівська ОДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення №004881701, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 19379,00 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач оскаржив такі до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду в справі №807/191/16 від 04 квітня 2016 року задоволено позов ФОП ОСОБА_1 до Мукачівської ОДПІ про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень; визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Мукачівської ОДПІ № від 23.11.2015 р. та №004881701 від 22.02.2016 р., чим підтверджено право ФОП ОСОБА_1 на бюджетне відшкодування за липень - серпень 2015 року.

Зазначене рішення Закарпатського окружного адміністративного суду було оскаржено в апеляційному порядку, однак ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2016 р. №876/2802/16 апеляційну скаргу повернуто апелянту (арк. спр. 47 - 48, т. 1).

Вказане рішення суду набрало законної сили, а отже, вказані обставини повторно не доводяться (арк. спр. 40 - 46, т. 1).

Згідно з нормами ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Окрім того, 16 жовтня 2015 року ФОП ОСОБА_1 подав до Мукачівської ОДПІ в електронній формі податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2015 року, в рядку 23.2. якої вказав суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 86047,00 грн. (арк. спр. 26 - 32).

З метою повернення суми бюджетного відшкодування за вересень 2015 року у розмірі 86047,00 грн. ФОП ОСОБА_1 подав до контролюючого органу заяву встановленого зразка (арк. спр. 30 - 31).

18 листопада 2015 року ФОП ОСОБА_1 подав до Мукачівської ОДПІ в електронній формі податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2015 року, в рядку 23.2. якої вказав суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 383777,00 грн. (арк. спр. 33 - 39, т. 1).

Окрім того, з метою повернення суми бюджетного відшкодування за жовтень 2015 року у розмірі 383777,00 грн. ФОП ОСОБА_1 подав до контролюючого органу відповідну заяву (арк. спр. 37 - 38).

За результатами проведеної позапланової невиїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань достовірності формування податкового кредиту та нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за вересень та жовтень 2015 року посадовими особами Мукачівської ОДПІ встановлено порушення п.200.1, пп. "б" п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в частині завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 86047,00 грн. по декларації за вересень 2015 року; п.200.1, пп. "б" п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в частині завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 383777,00 грн. по декларації за жовтень 2015 року; п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в частині завищення суми від`ємного значення з податку на додану вартість на суму 1617,00 грн. по декларації за вересень 2015 року; п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в частині завищення суми від`ємного значення з податку на додану вартість на суму 31495,00 грн. по декларації за жовтень 2015 року.

За наслідками проведеної перевірки та виявлених порушень, 25 квітня 2016 року Мукачівською ОДПІ прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- № , яким зменшено суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 469824,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 234912,00 грн.;

- № , яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 33112,00 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач оскаржив такі до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду в справі №807/654/16 від 31 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2016 р., задоволено позов ФОП ОСОБА_1 до Мукачівської ОДПІ про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Мукачівської ОДПІ від 25 квітня 2015 року № та №, чим підтверджено право ФОП ОСОБА_1 на бюджетне відшкодування за вересень - жовтень 2015 року (арк. спр. 49 - 62, т. 1).

Зазначене рішення суду набрало законної сили, а отже, вказані обставини повторно не доводяться.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду в справі №807/229/16 від 07 лютого 2018 року також встановлено, що заяви ФОП ОСОБА_1 про повернення сум бюджетних відшкодувань податку на додану вартість за липень 2015 року, серпень 2015 року, вересень 2015 року та жовтень 2015 року наявні (зареєстровані) у Тимчасовому реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування поданих до 1 лютого 2016 року, а повторне внесення до Реєстру таких заяв діючим законодавством не передбачено (арк. спр. 63 - 67).

Станом на день звернення позивача з даним адміністративним позовом зазначена сума бюджетного відшкодування ФОП ОСОБА_1 перерахована не була.

З метою захисту гарантованого Податковим кодексом України права на отримання бюджетного відшкодування позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Правове регулювання порядку відшкодуванню з Державного бюджету суми податку на додану вартість та строки проведення таких розрахунків здійснюється ст. 200 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК України).

Згідно п. 200.7 ст. 200 ПК України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Відповідно до п. 200.8 ст. 200 ПК України, до податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

П. 200.10 ст. 200 ПК України (в редакції, чинній на момент подання податкових декларацій) встановлено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки (п. 200.11 ст. 200 ПК України).

Відповідно до п. 200.12 ст. 200 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно п. 200.13 ст. 200 ПК України на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Наведені норми п.п. 200.12 та 200.13 ст. 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6 та 9 постанови Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року № 39 «Про затвердження Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість» (далі - Порядок № 39).

Згідно пп. а) п. 200.14 ст. 200 ПК України, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки сум бюджетного відшкодування, визначених у пункті 200.11 цієї статті, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування у звітному (податковому) періоді, та зараховує таку суму заниження до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин ПК України було визначено, що в разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ, вимог, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 цього Кодексу, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування контролюючим органом за результатами проведення камеральної чи документальної перевірки, цей орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, який протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

При цьому, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган надсилає платнику податку відповідне податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до абз. 1 п. 200.15 ст. 200 ПК України, у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Отже, враховуючи вищенаведені норми податкового законодавства, суд вважає, що сума заявленого ФОП ОСОБА_1 до відшкодування податку на додану вартість вважається узгодженою з набранням законної сили рішення суду, яким скасовано оскаржені податкові повідомлення-рішення, а саме, в частині бюджетного відшкодування за липень - серпень 2015 року - з 14 червня 2016 року, а за вересень - жовтень 2015 року - з 15 листопада 2016 року.

Відповідно до листа ГУ ДФС у Закарпатській області №9959/07-16-52-10 від 20.08.2019 р., ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2016 р. у справі №876/2802/16 отримана контролюючим органом 01 липня 2016 р., а ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2016 р. у справі №876/6881/16 - 25 листопада 2016 року (арк. спр. 24).

Пп. 200.12 ст. 200 ПК України (в редакції, чинній на момент набуття сум бюджетного відшкодування статусу узгоджених) передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний протягом п`яти робочих днів після закінчення перевірки:

- або подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету;

- або за заявою платника податку до відповідного контролюючого органу зарахувати таку суму в рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

При цьому, абз. 4 пп. 200.12 ст. 200 ПК України встановлено, що у разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу.

Представник відповідача 4 пояснив, що у зв`язку з наявністю у ФОП ОСОБА_1 за відомостями контролюючого органу податкового боргу за податковими повідомленнями-рішеннями Мукачівської ОДПІ у Закарпатській області від 23.04.2014 року №, №, рішенням № у розмірі 1368857,47 грн., заявлена до відшкодування сума податку на додану вартість за період з липня по жовтень 2015 року після набуття статусу узгодженого повернута на рахунки позивача не була.

Так, з цього приводу судом встановлено наступне.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року у справі №807/1693/14 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Мукачівської ОДПІ про визнання протиправними та скасування податкових повідомлення-рішень, позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 23.04.2013 № за платежем податок на доходи фізичних осіб у розмірі 2243830,50 грн., яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 1495887 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції розміром 747943,50 грн.; в частині сум амортизаційних витрат, що складають - 710695 грн. та за штрафними санкціями - 355348 грн. та в частині сум страхових платежів що складають - 80329 грн. та за штрафними санкціями - 40165 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № від 23.04.2014 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень 2013 року на 2042 грн. та застосована штрафна/фінансова/санкція розміром 1021,00 грн.

Зазначена постанова залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року, тому з цієї дати набрала законної сили.

Отже, судом встановлено, що станом на день набуття заявленими до відшкодування сумами податку на додану вартість статусу узгоджених у ФОП ОСОБА_1 був наявний податковий борг, що перевищував суму, яка підлягала поверненню. З огляду на зазначене та положення абз. 4 пп. 200.12 ст. 200 ПК України суд вважає, що у контролюючого органу були відсутні підстави для подання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновків із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Разом з тим, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 листопада 2016 року (оприлюдненою в Єдиному державному реєстрі судових рішень 23 грудня 2016 року) касаційні скарги ФОП ОСОБА_1 та Мукачівської ОДПІ (адміністративна справа №807/1693/14) задоволено частково. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року - скасовано та справу направлено на новий судовий розгляд в суд першої інстанції

Тому суд вважає, що з постановленням Вищим адміністративним судом України 15 листопада 2016 року вказаної ухвали, суми податкових зобов`язань, визначені спірними податковими повідомленнями-рішеннями, стали неузгодженими.

В судовому засіданні судом встановлено, що ухвала Вищого адміністративного суду України від 15.11.2016 року отримана Мукачівською ОДПІ 16 грудня 2016 року.

Нормами абз. 2 п. 200.15 ст. 200 ПК України (в редакції станом на день отримання контролюючим органом відомостей про неузгодженість податкового боргу) передбачено, що після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» №1797-VIII від 21.12.2016 р., який набрав чинності з 01 січня 2017 року, змінено порядок здійснення бюджетного відшкодування. Згідно зі змінами до вказаного порядку, не передбачено надання контролюючим органом висновку про бюджетне відшкодування та його направлення до органу державного казначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Так, після 01 січня 2017 року відповідно до пп. 200.7.2 п. 200.7 ст. 200 ПК України, заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

У зв`язку з прийняттям вказаних змін до ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року №26 визнано таким, що втратив чинність Порядок №39.

Відповідно до пп. 200.7.1 п. 200.7 ст. 200 ПК України (в редакції, чинній на момент звернення до суду) на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з пп. 200.7.2 п. 200.7 цієї статті Кодексу заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 56 підрозділу 2 Розділу ХХ Перехідних положень ПК України, до 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету. Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

В судовому засіданні судом встановлено, що відомості про суми податку на додану вартість, що підлягали відшкодуванню ФОП ОСОБА_1 за період з липня по жовтень 2015 року станом на 02 січня 2017 року вже були внесені контролюючим органом до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

П. 200.12 ст. 200 ПК України (у редакції, чинні з 01 січня 2017 року) визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (п. 200.13 ст. 200 ПК України).

Вказані законодавчі норми носять імперативний характер та жодних виключень не передбачають.

Суд також зауважує, що, враховуючи вищенаведені законодавчі норми, після відображення контролюючим органом в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування обов`язок щодо перерахунку такої суми з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку покладено саме на орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду в справі №807/229/16 від 07 лютого 2018 року встановлено, що заяви ФОП ОСОБА_1 про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень - жовтень 2015 року внесені контролюючим органом у Тимчасовому реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування поданих до 1 лютого 2016 року.

Зазначена обставина була підтверджена сторонами також у судовому засіданні з розгляду даної адміністративної справи, а тому не є предмет спору.

Незважаючи на встановлений обов`язок відшкодувати суму узгодженого бюджетного відшкодування, така ФОП ОСОБА_1 перерахована за його заявою не була. Дана обставина сторонами не заперечується.

Суд вважає, що право на отримання з бюджету узгодженого бюджетного відшкодування є матеріальним правом позивача, захист якого гарантовано частиною першою статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Так, зазначеною статтею передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-ІV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У справі «Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував, що поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1 (Broniowski v. Poland, № 31443/96, пар. 98).

Крім того, захист права власності гарантований Конституцією України, відповідно до ст. 41 якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З огляду на триваюче безпідставне невиконання відповідним державним органом передбаченого нормами ПК України обов`язку щодо відшкодування податку на додану вартість суд вважає належним способом захисту порушеного права позивача позовну вимогу щодо стягнення з Державного бюджету належної йому до відшкодування суми.

До такого ж висновку дійшла Велика палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2019 р. в адміністративній справі №826/7380/15.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ч. 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідності до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, суд вважає, що відповідачами не було доведено правомірність бездіяльності щодо неперерахуванку суми бюджетного відшкодування ФОП ОСОБА_1 , а тому заявлена позовна вимога стосовно стягнення зазначеної суми з Державного бюджету підлягає задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про стягнення пені в розмірі 203703,37 грн. за несвоєчасне відшкодування суми податку на додану вартість, суд зазначає наступне.

Згідно п. 200.23. ст. 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Таким чином, після закінчення установлених чинним законодавством строків на перерахунок бюджетного відшкодування в результаті невчинення суб`єктом владних повноважень передбачених податковим законодавством дій невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість.

Наведені норми встановлюють обов`язкове нарахування пені на суму бюджетної заборгованості, яка не виплачена у строк, визначений в ст. 200 ПК України, незалежно від того, чи така бюджетна заборгованість була виплачена, чи ні. Тому неперерахування заборгованості бюджету з ПДВ у визначений строк є підставою для виникнення у платника податку права вимоги щодо виплати пені за прострочення бюджетного відшкодування. Таке застосування норми п. 200.23 ст. 200 ПК України відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 20 червня 2018 року у справі №822/2340/17 від 16 жовтня 2018 року у справі №808/939/15.

Разом з тим, суд зауважує, що для правильного визначення суми пені, що підлягає стягненню, необхідним є встановлення дати, коли така заборгованість виникла.

Так, з долученого до позовної заяви розрахунку вбачається, що позивач вважає датою виникнення заборгованості за бюджетне відшкодування:

- за липень та серпень 2015 року - 15 квітня 2016 року (враховуючи повернення ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №807/191/16);

- за вересень та жовтень 2015 року - 16 листопада 2016 року (дата прийняття Львівським апеляційним адміністративним судом судового рішення у справі №807/654/16).

Однак суд не може погодитися з таким розрахунком з огляду на положення п. 200.12. ст. 200 ПК України, відповідно до якого у разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала Вищого адміністративного суду від 15 листопада 2016 року отримана контролюючим органом 16 грудня 2016 року, а отже контролюючий орган був зобов`язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом п`яти робочих днів після закінчення процедури судового оскарження.

Протягом п`яти операційних днів після отримання зазначеного висновку орган Державного казначейства України повинен був видати платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

Таким чином, суд вважає, що кінцевим строк перерахування суми бюджетного відшкодування є 30 грудня 2016 року, а невиплачена у вказаний строк сума набула статусу заборгованості бюджету з 02 січня 2017 року.

Станом на день виникнення заборгованості бюджету облікова ставка НБУ була встановлена у розмірі 14% річних, відповідно до Рішення Правління Національного Банку України від 08.12.2016 р. №475-рш.

Отже, враховуючи вищенаведене, розмір пені, що підлягає стягненню у зв`язку з порушенням строків перерахування бюджетного відшкодування ФОП ОСОБА_1 , складає 160254,09 грн., а саме:

1) за липень 2015 року: 20068,00 грн. * 612 днів (14% облікової ставки НБУ*120%)/100/365 днів) = 5652,91 грн.;

2) за серпень 2015 року: 79015,00 грн. * 612 днів (14% облікової ставки НБУ*120%)/100/365 днів) = 22257,55 грн.;

3) за вересень 2015 року: 86047,00 грн. * 612 днів (14% облікової ставки НБУ*120%)/100/365 днів) = 24238,38 грн.;

4) за жовтень 2015 року: 383777,00 грн. * 612 днів (14% облікової ставки НБУ*120%)/100/365 днів) = 108105,25 грн.

З врахуванням вищенаведеного в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) до Державної казначейської служби України (місцезнаходження: вул. Бастіонна, буд. 6, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ - 37567646), Головного управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Панаса Мирного, буд. 2а, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 37975895), Мукачівського управління Державної казначейської служби України Закарпатської області (місцезнаходження: пл. Миру, буд. 42, м. Мукачево, Мукачівський район, Закарпатська область, 89600, код ЄДРПОУ - 37958089), Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 39393632) про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за липень 2015 року в розмірі 20068,00 грн. (Двадцять тисяч шістдесят вісім гривень 00 коп.), за серпень 2015 року в розмірі 79015,00 грн. (Сімдесят дев`ять тисяч п`ятнадцять гривень 00 коп.), за вересень 2015 року в розмірі 86047,00 грн. (Вісімдесят шість тисяч сорок сім гривень 00 коп.), за жовтень 2015 року в розмірі 383777,00 грн. (Триста вісімдесят три тисячі сімсот сімдесят сім гривень 00 коп.) та пеню в розмірі 160254,09 грн. (Сто шістдесят тисяч двісті п`ятдесят чотири гривні 09 коп.), нараховану на суму такої заборгованості за період з 02.01.2017 р. по 05.09.2018 р.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) 7291,62 грн. (Сім тисяч двісті дев`яносто одна грн. 62 коп.) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

Повний текст рішення виготовлено 02 вересня 2020року.

СуддяР.О. Ващилін