Справа № 200/3859/20-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року справа №200/3859/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді- доповідача Ястребової Л. В., суддів Гайдара А.В., Сіваченка І.В.,

секретар Сізонов Є.С.,

за участі представника відповідача Пономарьова А.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року у справі № 200/3859/20-а (головуючий І інстанції Давиденко Т.В., складене в повному обсязі 12 червня 2020 року в м. Слов`янську Донецької області) за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 26.12.2019 року.

В обґрунтування позову зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення, винесене відповідачем з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань оподаткування. Позивач посилався на те, що Положення п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України обмежує право платника податку, що застосовує касовий метод, на включення до складу податкового кредиту сум ПДВ по податковим накладним на термін 1095 календарних днів з дати складання лише в разі, якщо вони були зареєстровані з порушенням граничних термінів. Зазначає, що згідно норм чинного законодавства у позивача не виникало право на віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту у попередніх звітних періодах до здійснення оплати або надання інших видів компенсацій вартості поставлених товарів.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року позов задоволено повністю. Податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 26.12.2019 року № про зменшення Обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго» від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 94900 грн. визнано протиправним та скасовано. Стягнуто з Головного управління ДПС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Головного управління ДПС у Донецькій області витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 2102 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що судом не враховано те, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго», на порушення п.198.6 ст. 198 ПКУ сформовано податковий кредит жовтня 2019 у розмірі 94900 грн. за рахунок податкових накладних, з дати складання яких минуло 1095 календарних днів, що призвело до завищення суми податкового кредиту за жовтень 2019 року у розмірі 94900 грн.

Під час апеляційного розгляду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача до суду не прибув.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» зареєстроване як юридична особа, перебуває на обліку в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України (), зареєстроване за юридичною адресою: 84307, Донецька обл., м. Краматорськ, провул. Земляний, 2, перебуває на податковому обліку у Бахмутському управлінні ДПС у Донецькій області, основний вид діяльності - постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (а.с.15).

Головним управлінням ДПС у Донецькій області проведена камеральна перевірка даних, задекларованих ОКП Донецьктеплокомуненерго у податковій звітності з податку на додану вартість за жовтень 2019 року, за результатами якої складений акт від 28.11.2019 року № 311/05-99-52-04/3337119 (а.с. 18-19).

Відповідно до акту перевірки податковим органом встановлені факти порушення ОКП «Донецьктеплокомуненерго» вимог чинного законодавства, а саме п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого ОКП Донецьктеплокомуненерго завищена сума від`ємного значення, що нараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 уточнюючого розрахунку № від 27.11.2019 року до декларації з ПДВ за жовтень 2019 року № від 20.11.2019 року) в розмірі 94900 грн.

На підставі акту перевірки 26.12.2019 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області прийняте податкове повідомлення рішення № про зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 94900 грн. (а.с.25).

Позивач скористався правом адміністративного оскарження та 10.01.2020 року подав скарга на податкове повідомлення-рішення № 27/03 до ДПС України, Головного управління ДПС у Донецькій області (а.с. 27-29).

Рішенням ДПС України від 06.03.2020 року № 8634/6/99-00-08-05-01-06 скарга ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на податкове повідомлення-рішення залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін (а.с.31-32).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, 26.12.2013 року між ОКП «Донецьктеплокомуненерго» (покупець) та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (продавець) укладений договір купівлі-продажу природного газу № 846/14-БО-6, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити природний газ на умовах цього договору (а.с. 56-61).

28.01.2014 року між ОКП «Донецьктеплокомуненерго» (покупець) та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (продавець) укладена додаткова угода № 1 до договору купівлі-продажу природного газу від 26.12.2013 року № 846/14-БО-6, згідно якої п. 1.2 ст. 1 договору викладений у наступній редакції: «Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями» (а.с. 62-63).

Додатковими угодами від 28.01.2014 року № 1, від 24.04.2014 року №2, від 27.05.2014 року № 3, від 13.06.2014 року № 4, від 30.09.2014 року № 5 до договору купівлі-продажу природного газу від 26.12.2013 року № 846/14-БО-6 внесені зміни щодо ціни газу (а.с. 62-67).

Виконання умов договору підтверджується: актами приймання-передачі природного газу від 28.02.2014 року на суму 810262 грн. 65 грн., в тому числі ПДВ 135043 грн. 78 коп., та 23376370 грн. 92 коп., у тому числі ПДВ 3896061 грн. 82 коп., платіжними дорученнями від 01.10.2019 року № , від 04.10.2019 року № , від 08.10.2019 року № , від 10.10.2019 року № , від 15.10.2019 року № , від 17.10.2019 року № , від 18.10.2019 року № , від 21.10.2019 року № , від 23.10.2019 року № , від 25.10.2019 року № (а.с. 68-69, 45-49).

28.02.2014 року ПАТ «НАК «Нафтогаз України» надана ОКП «Донецьктеплокомуненерго» податкова накладна № 5371 на загальну суму 23376370 грн. 92 коп., у тому числі в сумі ПДВ 3896061 грн. 82 коп. (а.с. 52).

28.02.2014 року ПАТ «НАК «Нафтогаз України» складена на ім`я ОКП «Донецьктеплокомуненерго» податкова накладна № 5372 на загальну суму 810262 грн. 65 коп., у тому числі в сумі ПДВ 135043 грн. 78 коп. (а.с. 53).

Крім того, судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду встановлено та не є спірним у справі, що рішенням Господарського суду Донецької області від 16.06.2015 року у справі № 905/164/15 позовні вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до ОКП «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення 217329582 грн. 42 коп., в тому числі 168643805 грн. 18 коп. - суми основного боргу 14252275 грн. 25 коп. - пені, 31949388 грн. 67 коп. - інфляційних витрат та 2484113 грн. 32 коп. - 3 % річних задоволені частково, зменшено розмір стягуваної суми пені до 7123884 грн. 24 коп., з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» стягнута сума 204108351 грн. 69 коп., у тому числі 168643805 грн. 18 коп. - суми основного боргу за поставлений природний газ, 7123884 грн. 24 коп. - пені, 25857670 грн. 81 коп. - інфляційних витрат та 2482991 грн. 46 коп. - 3 % річних, а також судовий збір в сумі 71029 грн. 68 коп.

Предметом у вказаній справі було неналежне виконанням ОКП «Донецьктеплокомуненерго» зобов`язань за договором від 26.12.2013 року №846/14-БО-6.

28.07.2015 року Господарським судом Донецької області виданий судовий наказ на примусове виконання рішення у справі №905/164/15.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що підстави для збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість відсутні, а спірне податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, оскільки обставини справи спростовують посилання відповідача на порушення встановленого 1095 денного строку на формування податкового кредиту.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції та надаючи оцінку спірним правовідносинам, вважає за необхідне зазначити про наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За правилами пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних

Як вбачається з акту перевірки підприємством 20 листопада 2019 року надано декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2019 року (а.с. 33-34).

До декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019 року надано додаток 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» від 20 листопада 2019 року (а.с. 35-40) за результатами аналізу якого встановлено, що товариством до складу податкового кредиту декларації з ПДВ за жовтень 2019 року включено податкові накладні виписані ПАТ «НАК «Нафтогаз України» у лютому 2014 року.

Згідно пункту 44 розділу XX перехідних положень Податкового кодексу України, платники податку, які здійснюють постачання (у тому числі оптове), передачу, розподіл електричної та/або теплової енергії, постачання вугілля та/або продуктів його забезпечення товарних позицій 2701, 2702, 2703 00 00 00, 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД, надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.

У відповідності до п. 187.10 ст. 187 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платники податку, які постачають теплову енергію, природний газ (крім скрапленого), надають послуги з транспортування та/або розподілу природного газу, інші житлово-комунальні послуги, перелік яких визначений законом, послуги (роботи), вартість яких включається до складу плати за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій чи послугу з управління багатоквартирним будинком, фізичним особам, бюджетним установам, незареєстрованим як платники податку, а також житлово-експлуатаційним конторам, управителям багатоквартирних будинків, квартирно-експлуатаційним частинам, об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків, іншим платникам податку, які здійснюють збір коштів від зазначених покупців з метою подальшого їх перерахування продавцям таких товарів (надавачам послуг) у рахунок компенсації їх вартості, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.

Згідно з пп. 14.1.266 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов`язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата віднесення сум податку до податкового кредиту визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).

Отже, право на податковий кредит у позивача, як платника податків, що застосовує касовий метод податкового обліку, виникає лише з моменту списання коштів з його банківського рахунку як оплати за поставлений йому товар, а тому він не міг використати отримані податкові накладні раніше податкового періоду, в якому відбулося таке списання.

Як зазначалося, в матеріалах справи містяться платіжні доручення, де у графі призначення платежу вказано договір від 26 грудня 2013 року №846/14-БО-6.

Враховуючи те, що сума коштів була стягнута з рахунків у жовтні 2019 року, періодом для відображення в податковій звітності податкового кредиту для позивача за касовим методом є саме жовтень 2019 року.

З декларації позивача та розшифровки до неї вбачається, що саме у жовтні 2019 року підприємством відображено податковий кредит за спірними періодами, відтак податковий кредит сформовано правомірно та відповідно до приписів статті 198 ПК України.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим посилання апелянта на порушення позивачем 1095 денного строку на формування податкового кредиту по взаємовідносинам з контрагентом у 2014 році, оскільки фактична сплата по ним була проведена у жовтні 2019 року.

При цьому, використання 1095 денного строку на формування податкового кредиту у даному випадку призведе до позбавлення платника податків, який застосовує касовий метод, права на податковий кредит, оскільки таке право не може виникнути раніше моменту здійснення оплати за поставлений товар або надання послуг.

Таким чином, доводи податкового органу, що платник податку у разі несплати товару протягом 1095 днів з дати складення податкової накладної взагалі втрачає право на податковий кредит, є помилковими і застосуванню у спірних правовідносинах не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо необхідності скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

За змістом статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року по справі № 200/3859/20-а залишити без змін.

Повне судове рішення складено 01 вересня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді А.В. Гайдар

І.В. Сіваченко