Справа № 159/2716/20
Суддя: Денисюк Т. В.
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/2716/20
Провадження № 2-адр/159/1/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
27 серпня 2020 року м. Ковель
Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Денисюк Т.В.
розглянувши у письмовому провадженні заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №5 батальйону 1 відділу організації несення служби в м.Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Кобиш Олени Олександрівни, Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Волинській області Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕАК №1784882 від 24.11.2019 року, винесену поліцейською роти №5 батальйону 1 відділу організації несення служби в м.Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Кобиш О.О. про притягнення його до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.
У позовній заяві позивач вказав орієнтовну суму судових витрат, у тому числі на правничу допомогу, в розмірі 2000,00 грн.
Позов розглянуто у письмовому провадженні без виклику сторін. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06.07.2020 адміністративний позов у даній справі задоволено повністю, оскаржувану постанову поліцейської скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито. З управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції стягнуто на користь позивача судові витрати в розмірі сплаченого судового збору - 420,40 грн.
16.07.2020 до суду надійшла заява позивача (подана ним 13.07.2020 року) про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн. Заява мотивована тим, що акт виконаних робіт і наданих послуг адвокатом підписаний після розгляду справи по суті, а тому позивач з поважних причин не міг надати усі докази, які підтверджують розмір понесених ним судових витрат до ухвалення рішення в справі, проте про орієнтовний розмір повідомив у позовній заяві.
Представником Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Волинській області Національної поліції України подані заперечення проти стягнення зазначених витрат, які мотивовані відсутність договору про правову допомогу, в якому повинні бути зазначені усі види послуг та умови їх оплати. Окрім того представник відповідача вказує на необґрунтованість заявлених до стягнення витрат.
Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для ухвалення додаткового рішення з огляду на таке.
Згідно із частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до частини третьої статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
За приписами частини п`ятої статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Оскільки позов ОСОБА_1 розглянутий у письмовому провадженні без виклику сторін, відповідно неподання позивачем доказів витрат на правничу допомогу до ухвалення рішення є поважними. Позивач у позовній заяві повідомляв відповідачу про розмір витрат, які планує понести. Заява про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на правничу допомогу подана протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення в справі.
Таким чином, відсутні підстави для залишення заяви позивача без розгляду. Заява повинна бути вирішена по суті.
Частиною першою статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.
Частинами першою, другою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі документи: ордер від 02.06.2020 року, розрахунок витрат на правничу допомогу, акт виконаних робіт від 13.07.2020 року та квитанція до прибуткового касового ордеру №12 від 13.07.2020 року, згідно яких позивач сплатив адвокату Шереметі В.М. 1000 грн гонорару за консультацію ( 300 грн) та складання позовної заяви (700 грн).
Як встановлено частинами другою, третьою статті 30 Закону України від 05.07.2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відсутність в матеріалах справи договору про надання правової допомоги не позбавляє позивача права на стягнення понесених витрат, оскільки суду наданий ордер, який може бути виданий адвокатам лише на підставі договору про надання правової допомоги (ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Крім того, згідно акту виконаних робіт та квитанції позивач фактично оплатив витрати, які перелічені в розрахунку. Тому доводи відповідача про недоведеність витрат є безпідставними.
З огляду на вказані обставини справи, суд приходить до висновку, що заявлена сума витрат на правову допомогу є завищеною.
Враховуючи обсяг матеріалів позову суд дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на правову допомогу до 500,00 грн.
Право суду зменшувати суму витрат за власною ініціативною відповідає правовій позиції викладеній в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
Керуючись статтями 134, 139, 143, 286,295 КАС України, суд, -
Заяву позивача про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
В задоволенні решти заяви відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 27.08.2020 року.
ГоловуючийТ. В. Денисюк