Справа № 360/2854/20
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

01 вересня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2854/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О. В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання,-

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивач проходив навчання та військову службу у Військовому інституті танкових військ НТУ "ХПІ" з серпня 2019 року по червень 2020 року на посаді курсанта. 25 червня 2020 року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Інституту і відповідачем був достроково розірваний та відповідач був виключений із списків особового складу Інституту наказом від 24.07.2020 № 133 у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту (небажанням продовжувати навчання).

Отже, після розриву контракту у відповідача виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання під час навчання. Аркушем бесіди підтверджується, що Відповідачу доведено зобов`язання відшкодувати витрати під час навчання. Реквізити отримано, але платежів на даний час не надходило.

На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» суму у розмірі 150 230,71 грн. на відшкодування, пов`язаних з його утриманням під час навчання.

Ухвалою від 28.07.2020 зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Луганській області протягом 3-х (трьох) днів з дня отримання ухвали надати інформацію про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 з метою виконання частини четвертої статті 171 КАС України (а.с. 24).

Ухвалою від 31.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін (а. с. 29-30).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Згідно з наказом (витяг) начальника Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» від 19.07.2019 № 130 про зарахування абітурієнтів набору 2019 року на перший курс навчання, ОСОБА_1 зараховано курсантом 1-го курсу за спеціальностями «Озброєння та військова техніка» (а. с. 14).

Відповідно до Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу освіти від 28.08.2019, його було укладено між начальником Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» та ОСОБА_1 (а.с. 18-19).

Пунктом 1 абз. 6 Контракту передбачено, що в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі.

Наказом начальника Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» від 28.08.2019 №187, ОСОБА_1 з 28 серпня 2019 року зараховано в списки особового складу інституту та на всі види забезпечення: зарахувати на продовольче забезпечення зі сніданку 29 серпня 2019 (а. с. 15).

Наказом начальника Військового інституту танкових військ НТУ "ХПІ" від 24.06.2020 №14-К ОСОБА_1 відраховано з числа курсантів через небажання продовжувати навчання, достроково розірвано контракт про навчання та звільнено з військової служби у запас за підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) (а с. 16, 17).

Загальна сума визначених до відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 за період з 28.08.2019 по 25.06.2020 становить 150 320,71 грн, яка складається з: витрат за харчування - 18 149,04 грн, суми речового забезпечення - 6 221,14 грн, суми за період навчання - 4 496,36 грн, сума витрат на медичне забезпечення - 8 450,00 грн, суми грошового забезпечення - 113 004,17 грн (а. с. 20,21).

З довідками-розрахунками відповідач ознайомлений, претензій не має, що також підтверджується аркушем бесіди від 25.06.2020 (а.с. 13).

Відповідач не скористався правом надання відзиву на позов.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до Положення про Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (далі - Положення), затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України та Міністерства оборони України від 05.12.2017 №1562/640, основним завданням Інституту, крім визначених у Законі України «Про вищу освіту», є здійснення на першому та другому рівнях вищої освіти підготовки курсантів для подальшої служби на посадах офіцерського складу відповідно до потреб Збройних Сил України та інших, утворених відповідно до законів України, військових формувань.

Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Згідно п. 19 Положення, контракт про навчання укладається з курсантами вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти на час їх навчання у цих навчальних закладах.

Відповідно до пункту 36 Положення контракт про навчання припиняється (розривається), а курсант відраховується з вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти:

за рішенням керівника вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти за наявності підстав, передбачених підпунктами "б", "г", "д", "е", "є", "з" та "і" пункту 1, підпунктами "б", "г", "д", "е", "є", "ж" та "з" пункту 2, підпунктами "б" та "в" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

Згідно з підпунктом «ж» пунктом 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Частиною 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Порядок відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 р. № 964 (далі - Порядок) визначає механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади), у разі дострокового розірвання контракту на проходження військової служби (навчання) (далі - контракт) у зв`язку з небажанням продовжувати навчання або порушенням дисципліни, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу (далі - витрати).

Відповідно до пункту 3 Порядку, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з:

грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням;

перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку;

оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Держспецтрансслужбою.

Відповідно до пункту 4 Порядку, розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Згідно пункту 7 Порядку, у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що 24.06.2020 відповідача відраховано з числа курсантів через небажання продовжувати навчання, достроково розірвано контракт про навчання та звільнено з військової служби у запас за підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем).

Згідно довідок-розрахунків витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 за період з 28.08.2019 по 25.06.2020, загальна сума фактичних витрат становить 150320,71 грн. що також підтверджується письмовими поясненнями позивачащодо розрахунку витрат, розрахунком складових грошового забезпечення, роздавальною відомістю № 638 від 06.09.2019 щодо військового майна (а.с. 41-48).

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази щодо відшкодування зазначених витрат на навчання ОСОБА_1 , що є підставою для примусового стягнення такої заборгованості.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи, що станом на час розгляду справи витрати, пов`язані з утриманням його у вищому навчальному закладі, у сумі 150320,71 грн. відповідачем не відшкодовані, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Також в позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору в розмірі 2254,81 грн.

Обґрунтовуючи вказану вимогу, позивач посилається на те, що в даному спорі він виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як юридична особа, оскільки предметом позову є відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням у вищому навчальному закладі.

Суд не погоджується з вказаними доводами позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 1 пункту 2 статті 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пунктом 7 ст. 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 17 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до пп. 8, 9 ст. 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Згідно ч. 1 ст. 46 КАС України, сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 КАС України, позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.

Згідно п. 5 ч. 5 ст. 46 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Одним із видів військової служби є навчання курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів) (абз. 5 ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з ч. 5 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.

З аналізу наведених норм вбачається, що навчання громадянами України у вищих військових навчальних закладах є одним із видів військової служби, яка в свою чергу відноситься до категорії публічних служб. Отже правові відносини, що виникають з приводу проходження особою навчання у вищих військових навчальних закладах є публічно-правовими.

При цьому, обов`язковою ознакою публічно-правового спору є здійснення хоча б однією стороною публічно-владних управлінських функцій, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про збройні Сили України» міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Відповідно до абзацу 5 частини другої статті 3 Закону України «Про збройні Сили України» збройні Сили України мають таку загальну структуру, з`єднання, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації, що не належать до видів Збройних Сил України.

Як вбачається з матеріалів справи Міністерством оборони України в особі начальника Військового інституту танкових військ НТУ «ХПІ» полковником Серпуховим О.В., було укладено з громадянином ОСОБА_1 контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, курсантами вищого навчального закладу.

Отже, Військовий інститут танкових військ НТУ «ХПІ» є військовим навчальним закладом, який входить до структури Збройних Сил України та перебуває у підпорядкуванні Міністерства оборони України, та на який законом покладено повноваження щодо підготовки громадян України, для військової служби.

Таким чином, дані спірні правовідносини є публічно-правовими, в яких позивач є суб`єктом владних повноважень, а тому у відповідності до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати понесені позивачем не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (, місцезнаходження: 61098, м. Харків, вул. Полтавський Шлях, буд. 192) витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 150 320,71 грн (сто п`ятдесят тисяч триста двадцять гривень 71 коп).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Ірметова