Справа № 802/3968/15-а
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2020-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

28 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 802/3968/15-а

провадження № К/9901/21503/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А., суддів: Желєзного І.В., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2020 у справі № 802/3968/15-а за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової Світлани Сергіївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" про визнання неправомірним та скасування рішення,

у с т а н о в и в:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з позовомдо Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової Світлани Сергіївни, третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" про визнання неправомірним та скасування рішення.

Позовні вимоги були мотивовані тим, що Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Цукуровою С.С. протиправно прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний №23861677 від 21.08.2015, котрим було позбавлено позивача його житла, яке було примусово без згоди власника, та без наявності відповідного рішення суду, відчужено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект».

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 15.01.2016 адміністративний позов задоволено повністю:

- визнано неправомірним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:23861677, прийняте 21 серпня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Цукуровою С. С.

ОСОБА_1 , який не був залучений до участі у справі та на момент постановлення рішення суду першої інстанції був власником спірної квартири, так як набув право власності на підставі відплатного договору купівлі-продажу від 26.11.2015, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказане рішення та постановити ухвалу, якою закрити провадження у справі.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2020 ОСОБА_1 відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу залишено без руху, а також запропоновано апелянту протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку та вказати інші підстави для поновлення строку.

Надалі вказану апеляційну скаргу ухвалою від 24.06.2020 було знову залишено без руху та надано у строк до 15.07.2020 виконати вимоги цієї ухвали та усунути виявлені недоліки апеляційної скарги.

Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2020 ОСОБА_1 відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження та відповідно відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

На зазначені ухвали суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 подано касаційну скаргу.

Згідно з ч. 1 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції відхилив клопотання скаржника про те, що строк на апеляційне оскарження пропущено ним з поважних причин через те, що він не був залучений до участі у справі та на момент постановлення оскаржуваного рішення перебував на роботі за кордоном, та відповідно, ухвалою відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Також Сьомий апеляційний адміністративний суд наголосив на тому, що поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що починаючи з 2016 року (протягом 4,5 років) у судах різних інстанцій та юрисдикцій розглядались справи стосовно спірного нерухомого майна, учасником яких був ОСОБА_1 , який самостійно або через свого представника приймав участь у судових засіданнях, що свідчить про обізнаність останнього про наявність оскаржуваної постанови.

Колегія суддів вважає обґрунтованими такі висновки суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України визначено строк на апеляційне оскарження судового рішення, а пунктом першим частини п`ятої статті 296 цього Кодексу закріплено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги.

За правилами частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їхню реалізацію так, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без значних затримок та невиправданих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема й щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, розумно використовувати наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Зміст положень наведених норм процесуального права відбитий і в статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, зумовлене, насамперед, специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків спрямоване на забезпечення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків передбачене законом також для того, щоб дисциплінувати учасників адміністративного судочинства та стимулювати своєчасне виконання ними певних процесуальних дій, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Зокрема, у тексті постанови Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №127/8068/16-ц, відповідачем в якій був ОСОБА_1, зазначено про постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 15.01.2016 у справі №802/3968/15-а.

Вказане підтверджує висновки суду апеляційної інстанції про обізнаність ОСОБА_1 про наявність судового рішення у справі №802/3968/15-а та про неповажність причин пропуску заявника на звернення до суду з апеляційною скаргою у цій справі.

Колегія суддів зазначає, що постановляючи оскаржені ухвали, суд апеляційної інстанції безпосередньо дослідив обставини, пов`язані з причинами пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження судового рішення, та зробив обґрунтований висновок про те, що зазначені в клопотанні причини пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними, а інших підстав для поновлення строку апеляційного оскарження скаржник не зазначив.

Відповідно до вимог пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частина друга статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на наведене суд касаційної інстанції вважає, що подана ОСОБА_1 касаційна скарга є необґрунтованою. Правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їхнього застосування чи тлумачення, що відповідно до частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Заявлені касатором у касаційній скарзі аргументи щодо порушення предметної підсудності, Верховний Суд не бере до уваги, так як предметом касаційного оскарження є ухвали з процесуальних питань суду апеляційної інстанції, а натомість доводи заявника стосуються матеріально-правових вимог, заявлених щодо розв`язання спору по суті, що не були предметом дослідження та розгляду Сьомим апеляційним адміністративним судом.

Керуючись положенням ч. 2 ст. 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2020 у справі № 802/3968/15-а.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя А. Єзеров

Суддя І.В. Желєзний

Суддя О.П. Стародуб