Справа № 340/137/20
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

31 серпня 2020 року

м. Київ

справа №340/137/20

провадження №К/9901/10939/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А.,

суддів: Желєзного І.В., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08.04.2020 у справі № 340/137/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просив:

(і) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ (в редакції Закону № 502-VІ (502-17) від 04.09.2008), постанови Кабінету Міністрів України № 657 від 30.08.2017 "Про внесення змін до деяких Постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури" на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області від 13.03.2018 № 18-1010 вих.-18 у зв`язку із підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам, виходячи з 90 % заробітної плати з дня звернення про перерахунок та виплатити недоплачену суму за минулий час з - 16 грудня 2018 року без обмеження граничного розміру пенсії, з виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.02.2020, яке було залишене без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.04.2020, позов ОСОБА_1 задоволено частково:

А) Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (№ 1789-ХІІ в редакції Закону № 502-VІ (502-17) від 04.09.2008) постанови Кабінету Міністрів України № 657 від 30.08.2017 "Про внесення змін до деяких Постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури" на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області від 13.03.2018 № 18-1010 вих.-18 у зв`язку із підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам, виходячи з 90 % заробітної плати з 01 січня 2020 року.

Б) В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з такими судовими рішеннями, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції й ухвалити нове судове рішення про відмову ОСОБА_1 в позові повністю.

Ухвалою Верховного Суду від 12.05.2020 касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишено без руху через те що скаржник не долучив до касаційної скарги документ про сплату судового збору у встановлених законом порядку та розмірі.

На виконання вимог означеної ухвали до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, до якого долучене платіжне доручення від 21.05.2020 № 1081 про сплату судового збору в розмірі 81,60 грн.

Отже, вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху заявник виконав у строк, встановлений Верховним Судом.

Дослідивши зміст касаційної скарги Міністерства оборони України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Приписами пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Цей принцип конкретизований у положеннях частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України, у редакції, чинній з 08.02.2020) й частини першої статті 328 КАС України, згідно з якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.

Тому розв`язуючи питання про прийнятність касаційної скарги, Верховний Суд має з`ясувати, чи належить справа, що в ній подається касаційна скарга, за своїми ознаками до тих справ, судові рішення в яких можуть оскаржуватися у касаційному порядку.

Законодавець у КАС України встановив диференційований підхід до визначення категорій справ, які належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, за критерієм їхньої складності, виокремивши з-поміж них справи незначної складності, для яких з огляду на їхні змістовні ознаки встановлений особливий порядок судового розгляду, зокрема й щодо можливості касаційного оскарження судових рішень, ухвалених в таких справах.

У частині шостій статті 12 КАС України закріплено перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положеннями пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Спір у цій справі виник через бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області щодо здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (№ 1789-ХІІ в редакції Закону № 502-VІ (502-17) від 04.09.2008), постанови Кабінету Міністрів України № 657 від 30.08.2017 "Про внесення змін до деяких Постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури" на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області від 13.03.2018 № 18-1010 вих.-18 у зв`язку із підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам, виходячи з 90 % заробітної плати з 01 січня 2020 року. І з огляду на те, що предметом спору в цій справі є бездіяльність суб`єкта владних повноважень стосовно здійснення перерахунку та виплати пенсії за вислугу років, ця справа є саме справою незначної складності відповідно до вимог пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України.

Але на обґрунтування вимог касаційної скарги заявник покликається на те, що суд апеляційної інстанції, підтримавши позицію суду першої інстанції, порушив норму статті 6 КАС України, бо не звернув увагу на те, що всі позовні вимоги позивача ґрунтуються на нормі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (в редакції Закону № 502-VІ (502-17) від 04.09.2008), який вже втратив чинність.

У цьому контексті колегія суддів зважає на те, що частиною третьою статті 125 Конституції України визначено конституційно-правовий статус Верховного Суду як найвищого суду в системі судоустрою України.

Тобто переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави.

Отже, завдання Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, насамперед, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у їхній процесуальній діяльності конкретної норми матеріального права, або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом, і в такий спосіб скерувати судову практику задля єдиного та правильного правозастосування (вказати напрям, у якому слід здійснювати реалізацію матеріальної чи, відповідно, використання процесуальної правової норми).

Навіть більше, забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який втілюється способом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Одним з механізмів забезпечення Верховним Судом єдності судової практики є можливість виняткового (екстраординарного) касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності, у тому разі, якщо заявник належно обґрунтує, що його касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики (підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України).

Колегія суддів зауважує, 13.12.2019 Конституційний Суд України ухвалив Рішення у справі № 3-209/2018(2413/18, 2807/19) за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, відповідно до якого:

- визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;

- положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

- установлено такий порядок виконання цього Рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року N 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: "20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Водночас у справі, в якій подана ця касаційна скарга, суд апеляційної інстанції виснував, що «Право на підвищення пенсії виникло у позивача з дати набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України № 657 від 30.08.2017 - 06.09.2017.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з офіційним оприлюдненнями Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 позивач, 16.12.2019 звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області від 13.03.2018 № 18-1010 вих.-18, але йому було відмовлено з тієї підстави, що Пенсійний фонд України звернувся до Міністерства соціальної політики України за роз`ясненням щодо порядку виконання Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019.

Суд зазначає, що відмова відповідача у перерахунку пенсії є протиправною, адже суперечить положенням ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019, пенсія позивачеві має бути перерахована з 01.01.2020 з виплатою різниці за минулий час, але не більше, як за 12 місяців з дати звернення».

Тобто ключовим правовим питанням, яке має бути розв`язане під час розгляду цієї справи, є можливість застосування до спірних правовідносин юридичної позиції, викладеної в Рішенні Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018 зважаючи на те, що юридичною підставою позову позивач зазначив статтю 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (в редакції Закону № 502-VІ (502-17) від 04.09.2008), який втратив чинність на момент звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом.

Отже, суд касаційної інстанції встановив, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій зроблені відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (№ 1789-ХІІ в редакції Закону №502-VІ (502-17) від 04.09.2008), положення якої не були предметом розгляду під час ухвалення Рішення Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018, і це вказує на те, що подана касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а тому Верховний Суд, як виняток, здійснить касаційний перегляд судових рішень, ухвалених у цій справі.

За вимогами частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, з-поміж іншого, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі є аргументи скаржника щодо неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права й наявність обставин, наведених у підпункті «а» пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Також у касаційній скарзі заявник просить Верховний Суд зупинити виконання оскаржених судових рішень на час розгляду справи в касаційному порядку.

За приписами частини першої статті 375 КАС України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Розв`язуючи правове питання, порушене у поданому клопотанні, Верховний Суд керується тим, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Для зупинення виконання (дії) судових рішень, яке допускається як виняток, мають бути вагомі причини.

Розгляд питання про зупинення виконання (дії) оскаржених судових рішень має на меті не допустити порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів, як особи, що подала касаційну скаргу, так і інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати з огляду на виконання (дію) оскаржених судових рішень.

Тлумачення статті 375 КАС України також свідчить про те, що заява про зупинення виконання має містити належне обґрунтування потреби зупинення виконання (дії) судового рішення (зокрема, через неможливість повороту виконання такого рішення у разі його скасування) та до неї мають бути долучені, за наявності, докази, що свідчили б про загрозу настання незворотних наслідків внаслідок виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Тобто для зупинення виконання (дії) оскарженого судового рішення потрібна наявність поважних причин, які б давали підстави для зупинення виконання рішення.

Утім клопотання про зупинення виконання судових рішень не містить виняткових підстав для такого зупинення і до нього не долучено доказів, які б підтверджували потребу зупинення виконання рішень. Тому на підставі статті 375 КАС України у задоволенні цього клопотання належить відмовити.

Керуючись положеннями підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також приписами статті 375 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08.04.2020 у справі № 340/137/20.

2. Витребувати з Кіровоградського окружного адміністративного суду справу № 340/137/20.

3. Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про зупинення виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 08.04.2020 у справі № 340/137/20 до закінчення касаційного розгляду справи.

4. Надіслати особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття касаційного провадження разом з копією касаційної скарги.

5. Установити десятиденний строк з моменту отримання учасниками справи цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу. Роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та долучених до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя І.В. Желєзний

Суддя О.П. Стародуб