Справа № 640/15721/19
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2020 року м. Київ № 640/15721/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Алего» до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними та скасування наказу і розпорядження,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Алего» (далі - позивач, ТОВ «Алего») з позовом до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач 1), Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач 2), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 21.03.2018 №267 «Про демонтаж рекламних засобів» в частині пунктів: 101, 104, 105, 106, 110, 111, 114, 124, 134, 136, 144, 148, 155, 157, 158, 159, 165, 168, 170, 212, 215, 217, 219;

визнати протиправним та скасувати розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.08.2016 №787 «Про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами» в частині пункту 3 цього розпорядження, згідно якого встановлено, що дозволи, строк дії яких продовжено згідно з додатком до цього розпорядження, є дійсними до закінчення строку їх дії, а в разі затвердження схем розміщення рекламоносіїв на території міста та експлуатаційних вимог до їх розміщення, а також змін у загальноміських вимогах (підходах) щодо розташування зовнішньої реклами, які зумовлюють неможливість розташування відповідних рекламних засобів, - до затвердження таких схем чи настання змін у загальноміських вимогах (підходах).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваний наказ прийнято з грубим порушенням норм чинного законодавства України у сфері розміщення зовнішньої реклами та видачі, продовження, скасування документів дозвільного характеру, спрямований на порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, оскільки строк дії дозволів на розміщення рекламних засобів на день видачі наказу не закінчився, розпорядження про видачу дозвільних документів чи про відмову у продовженні строку дії дозволів відповідачем 2 не приймалось, у зв`язку з чим підстави для прийняття наказу в зазначеній частині відсутні.

Крім того, позивач вважає розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.08.2016 №787 в частині пункту 3 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки затвердження схеми розміщення наземних рекламних засобів у місті Києві не є правовою підставою демонтажу рекламних засобів відповідно до вимог пункту 17.2 Порядку розміщення зовнішньої реклами в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 №37/6253.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.08.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києві від 22.08.2019 відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «Алего» про забезпечення позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києві від 31.08.2020 відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Представником відповідачів 1 та 2 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив та просив відмовити у задоволенні позову.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, у якому зазначив про незгоду з мотивами відзиву, оскільки на момент прийняття оскаржуваного розпорядження жодного поняття схеми розміщення наземних рекламних засобів взагалі не існувало, а строки дії дозволів були продовжені та не анульовані.

Враховуючи предмет і підстави позову, а також положення статей 12, 257, 262 КАС України, суд розглядає адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ТОВ «Алего» є юридичною особою, яка здійснює господарську діяльність з надання послуг, у тому числі щодо розповсюдження на власних площинах рекламних засобів зовнішньої реклами.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №787 від 31.08.2016 «Про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами» позивачу продовжені строком на 5 років дозволи на розміщення зовнішньої реклами згідно додатку до цього розпорядження, зокрема: №13256-06-П-2, №10479-05-П-1, №13257-06-П-1, №10608-05-П-1, №13258-06-П-2, №13244-06-П-2, №10129-05-П-2, №10576-05-П-2, №09938-05-П-1, №10609-05-П-2, №12575-06-П-2, №12574-06-П-2, №13245-06-П-2, №09879-05-П-2, №13523-06-П-2, №13249-06-П-2, №10607-05-П-1, №10491-05-П-2, №10273-05-П-2, №13248-06-П-1, №13254-06-П-2, №13255-06-П-2, №13246-06-П-2, №13252-06-П-2, строком дії з 01.02.2016 по 31.01.2021 та №26232-10-П-1 строком дії з 01.02.2015 по 31.01.2020.

Вказані дозволи дійсні при наявності узгоджувальної частини до затвердження схем розміщення рекламних носіїв на території міста.

Згідно пункту 3 розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №787 від 31.08.2016 встановлено, що дозволи, строк дії яких продовжено згідно з додатком до цього розпорядження, є дійсними до закінчення строку їх дії, а в разі затвердження схем розміщення рекламоносіїв на території міста та експлуатаційних вимог до їх розміщення, а також змін у загальноміських вимогах (підходах) щодо розташування зовнішньої реклами, які зумовлюють неможливість розташування відповідних рекламних засобів, - до затвердження таких схем чи настання змін у загальноміських вимогах (підходах).

Відповідно до наказу Управління з питань реклами виконавчого органу КМР (КМДА) від 21.03.2018 №267 «Про демонтаж рекламних засобів», виданого на підставі пунктів 17.3, 17.5, 17.6 розділу II Порядку розміщення реклами в місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22 вересня 2011 року №37/6253, директору комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» зобовязано забезпечити демонтаж рекламних засобів у кількості 470 одиниць згідно із додатком до цього наказу, в тому числі і вищевказаних рекламних засобів ТОВ «Алего».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про рекламу» зовнішня реклама - це реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Згідно з положеннями частини першої статті 16 цього ж Закону розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 13 частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, надання дозволу в порядку, встановленому законодавством, на розміщення реклами.

Типові правила розміщення зовнішньої реклами затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 (далі - Типові правила). Типові правила регулюють відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами.

Пунктами 2, 3, 5 Типових правил (визначено, що документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці.

Зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган). Робочий орган не вправі подавати заяву та одержувати дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.

Порядок надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами, продовження та скасування строку його дії у місті Києві врегульовано Порядком розміщення реклами в м. Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 №37/6253 (далі по тексту - Порядок №37/6253).

За приписами пункту 1.3 розділу І Порядку №37/6253 робочим органом, у розумінні пункту 5 Типових правил, є Головне управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яке уповноважене виконавчим органом Київської міської ради (КМДА) виконувати покладені на нього функції (у сфері розміщення зовнішньої реклами та реклами на транспорті, у ліфтах комунальної власності територіальної громади міста Києва), передбачені цим Порядком та Положенням про Головне управління з питань реклами (дозвільний орган).

Підпунктом 2.1.3 пункту 2.1 розділу II Порядку №37/6253 визначено, що дозвільний орган, зокрема, організовує інвентаризацію рекламних засобів та приймає рішення щодо демонтажу самостійно встановлених рекламних засобів.

Відповідно до підпункту «в» підпункту 17.2 пункту 17 Порядку №37/6253 демонтаж рекламного засобу здійснюється відповідно до цього Порядку у таких випадках, зокрема, якщо термін дії дозволу закінчився і не був продовжений або дозвіл було скасовано у встановленому порядку.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що Управління з питань реклами наділене повноваженнями на проведення інвентаризації встановлених на території міста рекламних засобів та, у разі виявлення рекламних засобів, термін дії яких закінчився і не був продовжений, приймати рішення щодо їх демонтажу.

Відповідно до пункту 24 Правил №2067 підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов`язаних з розташуванням рекламного засобу є виданий у встановленому порядку дозвіл.

Згідно з пунктом 23 Правил №2067 дозвіл надається строком на п`ять років, якщо менший строк не зазначено у заяві.

Як визначено у пункті 2 Правил №2067, дозвіл - це документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці.

Пунктом 29 Правил №2067 передбачено процедуру продовження строку дії дозволу і зазначено, що продовження строку дії дозволу фіксується в журналі реєстрації з внесенням відповідних змін у дозвіл.

Відповідно до пункту 9.4 Порядку №37/6253 визначено, що відповідні зміни до дозволу вносяться на підставі прийнятого виконавчим органом Київської міської ради (КМДА) розпорядження про продовження строку дії дозволу.

Продовження строку дії дозволу допускається за умови відповідності місця розташування та типу рекламного засобу схемі розміщення рекламоносіїв, що входить до складу відповідного паспорта вулиці, затвердженого в установленому порядку (абзац другий пункту 9.2 Порядку №37/6253).

З аналізу наведених норм вбачається, що підставою набуття суб`єктом господарювання (розповсюджувачем зовнішньої реклами) права на розміщення зовнішньої реклами у місті Києві на певний строк та у певному місці є дозвіл на розміщення об`єкта зовнішньої реклами, виданий на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) відповідно до Порядку №37/6253. Суб`єкт господарювання вправі здійснювати діяльність з розміщення зовнішньої реклами на рекламних засобах лише після отримання дозволу безпосередньо на кожний об`єкт зовнішньої реклами. Дозвіл надається строком на п`ять років, якщо менший строк не зазначено у заяві. Строк дії дозволу може бути продовжено на підставі відповідного розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) за умови відповідності місця розташування та типу рекламного засобу схемі розміщення рекламоносіїв. У разі продовження строку дії дозволу у дозвіл вносяться відповідні зміни.

Судом встановлено, що позивач набув право на розміщення об`єктів зовнішньої реклами: пункт 101 на підставі дозволу №13256-06-П-2, пункт 104 на підставі дозволу №10479-05-П-1, пункт 105 на підставі дозволу №13257-06-П-1, пункт 106 на підставі дозволу №10608-05-П-1, пункт 110 на підставі дозволу №13258-06-П-2, пункт 111 на підставі дозволу №13244-06-П-2, пункт 114 на підставі дозволу №10129-05-П-2, пункт 124 на підставі дозволу №10576-05-П-2, пункт 133 на підставі дозволу №09938-05-П-1, пункт 134 на підставі дозволу №10609-05-П-2, пункт 136 на підставі дозволу №12575-06-П-2, пункт 144 на підставі дозволу №12574-06-П-2, пункт 148 на підставі дозволу №13245-06-П-2, пункт 155 на підставі дозволу №09879-05-П-2, пункт 157 на підставі дозволу №13523-06-П-2, пункт 158 на підставі дозволу №13249-06-П-2, пункт 159 на підставі дозволу №10607-05-П-1, пункт 164 на підставі дозволу №10491-05-П-2, пункт 165 на підставі дозволу №10273-05-П-2, пункт 168 на підставі дозволу №13248-06-П-1, пункт 170 на підставі дозволу №13254-06-П-2, пункт 212 на підставі дозволу №13255-06-П-2, пункт 215 на підставі дозволу №13246-06-П-2, пункт 217 на підставі дозволу №13252-06-П-2, строком дії з 01.02.2016 по 31.01.2021 та пункт 219 на підставі дозволу №26232-10-П-1 строком дії з 01.02.2015 по 31.01.2020.

Вказані дозволи дійсні при наявності узгоджувальної частини до затвердження схем розміщення рекламних носіїв на території міста.

Відповідно до пункту 3 розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.08.2016 №787 встановлено, що дозволи, строк дії яких продовжено згідно з додатком до цього розпорядження, є дійсними до закінчення строку їх дії, а в разі затвердження схем розміщення рекламоносіїв на території міста та експлуатаційних вимог до їх розміщення, а також змін у загальноміських вимогах (підходах) щодо розташування зовнішньої реклами, які зумовлюють неможливість розташування відповідних рекламних засобів, - до затвердження таких схем чи настання змін у загальноміських вимогах (підходах).

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що розпорядження відповідача 1 від 31.08.2016 №787 в частині пункту 3 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки затвердження схеми розміщення наземних рекламних засобів у місті Києві не є правовою підставою з демонтажу рекламних засобів відповідно до вимог пункту 17.2 Порядку розміщення зовнішньої реклами в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 №37/6253.

Пунктом 17.2 Порядку №37/6253 визначено, що демонтаж рекламних засобів здійснюється відповідно до цього Порядку у таких випадках:

а) за відсутності маркування рекламного засобу;

б) у разі виявлення самовільно встановлених рекламного засобу;

в) якщо термін дії дозволу закінчився і не був продовжений або дозвіл було скасовано у встановленому порядку;

г) якщо технічний стан рекламного засобу створює загрозу життю або здоров`ю людей та/або заподіяння шкоди (майнової чи немайнової) третім особам;

д) у разі невідповідності технічних характеристик рекламного засобу та/або місця їх встановлення виданому дозволу на розміщення зовнішньої реклами;

є) за наявності заборгованості розповсюджувача зовнішньої реклами по сплаті коштів за право тимчасового користування місцем(-ями) для розміщення рекламного(-их) засобу(-ів), яке(-і) перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва, більш ніж за 2 місяці;

ж) у випадку зміни містобудівної ситуації за наявності відповідного розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та листа від замовника робіт з будівництва, реконструкції, ремонту тощо щодо необхідності демонтажу рекламного засобу, що заважають проведенню відповідних робіт;

з) в інших випадках, передбачених договором на право тимчасового користування місцями для розміщення РЗ, які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва.

З огляду на викладені положення вбачається, що однією з підстав для демонтажу рекламного засобу є закінчення терміну дії дозволу, який не був продовжений або дозвіл, який скасовано у встановленому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що видані позивачу дозволи були дійсними при наявності узгоджувальної частини і до затвердження схем розміщення рекламних носіїв на території міста або до 31.01.2021 (один дозвіл до 31.01.2020), якщо відповідні схеми не будуть затверджені. При цьому, з наведеного вбачається, що позивач під час отримання дозволів був обізнаний про те, що такий термін встановлено до 31.01.2021 (один дозвіл до 31.01.2020) лише за умови, якщо не буде затверджено Схему розміщення наземних рекламних засобів по всій території міста Києва.

Отже, на думку суду, твердження позивача про відсутність правових підстав для демонтажу рекламних засобів у спірному розпорядженні є помилковими, оскільки в оскаржуваному розпорядженні не зазначалися підстави демонтажу рекламних засобів, а вказано про надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами та про строки їх дійсності, що вказує про необґрунтованість позову в цій частині.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26.12.2017 №1689 «Про затвердження Схеми розміщення наземних рекламних засобів по всій території міста Києва» затверджено Схему розміщення наземних рекламних засобів по всій території міста Києва.

Суд зазначає, що позивач мав право у встановленому порядку, зокрема, враховуючи розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26.12.2017 №1689, яким затверджено Схему розміщення наземних рекламних засобів по всій території міста, оформити дозволи на розміщення рекламних засобів.

Відповідно до пункту 17.2 Порядку №37/6253 демонтаж рекламного засобу здійснюється відповідно до цього Порядку у таких випадках: у разі виявлення самовільно встановлених рекламних засобів (підпункт «б») та якщо термін дії дозволу закінчився і не був продовжений або дозвіл було скасовано у встановленому порядку (підпункт «в»).

Пунктом 17.3 Порядку №37/6253 передбачено, що демонтаж рекламного засобу у випадках, встановлених пунктом 17.2 цього Порядку, здійснюється на підставі наказу дозвільного органу.

У вказаних у пункті 17.2 Порядку №37/6253 випадках (крім випадку, коли власника рекламного засобу неможливо встановити) демонтаж має бути проведений власниками (законними користувачами) рекламного засобу самостійно за власний рахунок в термін, вказаний у вимозі дозвільного органу чи КП «Київреклама» про усунення порушень вимог порядку розміщення зовнішньої реклами.

Згідно пунктів 17.6 та 17.7 Порядку №37/6253 у разі необхідності демонтажу рекламного засобу дозвільний орган складає перелік рекламних засобів, що підлягають демонтажу, затверджує його наказом та направляє до КП «Київреклама» для забезпечення його виконання; організація демонтажу або самостійне проведення демонтажу здійснює КП «Київреклама» на підставі наказу дозвільного органу на умовах, визначених цим Порядком.

У відповідності до вимог пункту 17.6 Порядку №37/6253 та на виконання наказу Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 21.03.2018 №267 «Про демонтаж рекламних засобів», рекламні засоби демонтовані КП «Київреклама», про що складені відповідні акти.

З огляду на зазначене, суд вважає, що відповідачем дотримано порядок демонтажу рекламних засобів ТОВ «Алегро» у зв`язку з закінченням терміну дії дозволів на розміщення рекламних засобів, оскільки з моменту затвердження схем розміщення рекламних носіїв на території міста дозволи, видані позивачу, припинили свою дію, а розміщені на їх підставі рекламні засоби вважалися самовільно розміщеними, що свідчить про правомірність оскаржуваного наказу.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18 липня 2019 року в справі №826/4757/18, яка в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Так, при вирішенні аналогічного спору Верховний Суд дійшов висновку, що з моменту затвердження схем розміщення рекламних носіїв на території міста дійсний дозвіл, виданий позивачу, припиняє свою дію, а розміщений на його підставі рекламний засіб вважається самовільно розміщеним, що свідчить про правомірність складення оскаржуваної вимоги про демонтаж рекламного щиту.

Враховуючи викладене, відповідачі, приймаючи оскаржувані рішення діяли відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими.

Суд відхиляє висновки відповідача щодо порушення позивачем шестимісячного строку для звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, визначеного в частині другій статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки встановлено, що ТОВ «Алего» дізналося про порушення своїх прав, коли отримало повний текст розпорядження від Управління документообігу та аналізу службової кореспонденції Виконавчого органу КМР (КМДА) листом від 15.07.2019 №09/021-491, копія якого міститься у справі.

У свою чергу згідно з відміткою служби діловодства суду, позовну заяву ТОВ "Алегро" подано 19.08.2019.

Доказів, які підтверджували б, що позивача ознайомлено із оскаржуваним розпорядження раніше, ніж у липні 2019 року, відповідачами до суду не надано.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку позивачем в порядку виконання обов`язку, встановленого частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не доведено суду достовірності своїх доводів, якими обґрунтовано позовні вимоги.

З урахуванням викладеного, системно проаналізувавши положення чинного законодавства України та надавши оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Алего» (03194, м. Київ, пр-т Леся Курбаса, буд. 19/11, ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко