Справа № 140/12373/20
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про передачу адміністративної справи на розгляд іншого адміністративного суду

28 серпня 2020 року ЛуцькСправа № 140/12373/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Мачульського В.В., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Цуманська виправна колонія (№84)» про визнання незаконними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Карпук Андрій Сергійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся в Волинський окружний адміністративний суд з позовом до Державної установи «Цуманська виправна колонія (№84)» про визнання незаконними та скасування постанов про накладення стягнення від 07.04.2020 та від 23.06.2020 у вигляді сурової догани відносно засудженого ОСОБА_1 .

Суд, вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, дійшов висновку про те, що дану адміністративну справу необхідно передати на розгляд іншого адміністративному суду, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно з пункту 14 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються: судоустрій, судочинство, статус суддів, засади судової експертизи, організація і діяльність прокуратури, органів дізнання і слідства, нотаріату, органів і установ виконання покарань; основи організації та діяльності адвокатури.

Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим, відповідно до пунктом 2 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У позовній заяві представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 відбуває покарання у Державній установі Державної установи «Цуманська виправна колонія (№84)». Отже, ОСОБА_1 має статус засудженого.

Виходячи зі змісту позовної заяви, предметом спору у даній справі є рішення (постанови) в.о. начальника та начальника Державної установи «Цуманська виправна колонія (№84)» про накладення стягнення від 07.04.2020 та від 23.06.2020 у вигляді сурових доган, які винесено відносно ОСОБА_1 під час відбуванні ним покарання.

Відповідно до статті 1 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України) Кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Завданнями кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, правового статусу засуджених, гарантій захисту їхніх прав, законних інтересів та обов`язків; порядку застосування до них заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; системи органів і установ виконання покарань, їх функцій та порядку діяльності; нагляду і контролю за виконанням кримінальних покарань, участі громадськості в цьому процесі; а також регламентація порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань; звільнення від відбування покарання, допомоги особам, звільненим від покарання, контролю і нагляду за ними.

Згідно абзацу 1 частини першої статті 539 Кримінально-процесуального кодексу України (далі - КПУ України), питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

При цьому, частини сьомої статті 135 КВК України визначено, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності особи, яка відбуває покарання, має бути детально вмотивоване та може бути оскаржене особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, або її представником до органу виконання покарань вищого рівня, прокурора чи суду.

У відповідності до пункту 13-1 частини першої статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, як, зокрема про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань.

Приписами частини дев`ятої статті 539 КПК України встановлено, що розгляд справ щодо питань, визначених у пункті 13-1 частини першої статті 537 цього Кодексу, здійснюється в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини другої статті 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

З системного аналізу вищевикладених норм суд дійшов до висновку, що спірні правовідносини (оскарження постанов про накладення стягнення на засудженого) вирішуються місцевим загальним судом в порядку адміністративного судочинства.

Згідно частини першої статті 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Передачу справ з одного суду до іншого суду визначають положення статті 29 КАС України.

Так, згідно пункту 2 частини першої статті 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана (частина 1, 2 статті 30 КАС України).

Враховуючи те, що позовна заява ОСОБА_1 про скасування рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності предметно підсудна місцевому загальному суду як адміністративному, суд дійшов висновку про необхідність передати даний адміністративний спір за підсудністю до Ківерцівського районного суду Волинської області за місцем відбування покарання заявника ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 7, 20, 29, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративну справу №140/12373/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Цуманська виправна колонія (№84)» про визнання незаконними та скасування постанов передати на розгляд до Ківерцівського районного суду Волинської області.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Передача адміністративної справи з одного суду до іншого здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.В.Мачульський