Справа № 240/8836/19
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/8836/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черняхович І.Е.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

31 серпня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Житомирській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Житомирській області, третя особа - Акціонерне товариство "Альфа - Банк", про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2019 року Головне управління ДФС у Житомирській області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача податкову заборгованість в загальному розмірі 425091,04 гривень.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що за наслідками проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 було встановлено, що відповідачем не задекларовано отриманий ним у 2017 році дохід у вигляді додаткового блага, а саме анульованої (прощеної) заборгованості в розмірі 1561389,29 грн. по основній сумі боргу за кредитним договором №280/21-1600 від 11.04.2007, укладеним між ним та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк.

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до Головного управління ДФС у Житомирській області, в якій він просив суд скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області від 29.10.2018 року №, № та №.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що був не обізнаний про факт прощення (анульовання) йому основної суми боргу (кредиту) за кредитним договором №280/21-1600 від 11.04.2007 Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" і тому всі обов`язки податкового агента щодо отриманого ним у вигляді додаткового блага доходу необхідно покласти на кредитора - Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку Укрсоцбанк. Також, аргументуючи заявлені за зустрічним позовом позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що обов`язок сплати податку на доходи фізичних осіб виникає за умови отримання платником додаткового блага, зокрема залишення у нього після списання установою банку раніше отриманих коштів чи майна в користуванні. Натомість, як вказує ОСОБА_1 , отримані ним за кредитним договором №280/21-1600 від 11.04.2007 кошти в повному обсязі були направленні на придбання квартири, яка в подальшому у зв`язку із задоволенням вимог іпотекодержателя - Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку Укрсоцбанк була передана останньому в порядку Закону України Про іпотеку, внаслідок чого була прощена заборгованість за кредитним договором.

Протокольною ухвалою суду від 25.09.2019 було залучено Публічне акціонерне товариство Укрсоцбанк до участі в справі в якості третьої особи.

Ухвалою суду від 18 грудня 2019 року замінено третю особу у справі Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" на його правонаступника Акціонерне товариство "Альфа-Банк".

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року позов Головного управління ДПС у Житомирській області задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 податкову заборгованість в загальному розмірі 425091,04 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з висновками суду першої інстанції, оскаржив прийняте рішення в апеляційному порядку. Так, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, скаржник просив скасувати рішення окружного суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог податкового органу, при цьому задовольнивши вимоги зустрічної позовної заяви.

Доводи наведені ОСОБА_1 у поданій скарзі повністю дублюють його позицію висвітлену як у зустрічній позовній заяві, так і у відзиві на первинну позовну заяву податкового органу. В даному випадку, обгрунтовучи заявлені вимоги щодо скасування рішення суду першої інстанції скаржником нових доводів в підтвердження власних вимог не наведо, будь-яких обставин, які залишились поза увагою суду першої інстанції також не вказано.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив доводи ОСОБА_1 та, посилаючись на обставини, які були в повному обсязі досліджені та вивчені судом першої інстанції, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Третя особа у поясненнях на апеляційну скаргу заперечила твердження ОСОБА_1 , що мають місце в апеляційній скарзі, та відзначила, що АТ "Укрсоцбанк" вжило всіх необхідних заходів щодо повідомлення боржника про отриманий дохід у вигляді прощення боргу, яке відбулось за рахунок набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. Право власності за ПАТ "Укрсоцбанк" на квартиру АДРЕСА_1 , було зареєстровано 12.12.2017 року, однак, як зазначено в поясненнях, в подальшому, 11.03.2020 року рішенням Богунського районного суду м. Житомира, яке постановою Житомирського апеляційного суду від 09.06.2020 року залишено без змін, скасовано запис про проведену державну реєстрацію прав від 12.12.2017 року, вчинений державним реєстратором Філії Комунального підприємства Главанської сільської ради "Абсолют" у м. Києві Хмельницьким С.Ю. на підставі якого було зареєстровано право власності за Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

До початку судового засіданні від АТ "Альфа - Банк" на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду даної справи на іншу дату в зв`язку з зайнятістю представника Банку в іншому судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання з огляду на наступне.

У відповідності до абз.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з ст.7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Відповідно до ст.12 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом перевірки електронного цифрового підпису.

Отже, обов`язковою умовою для чинності електронного документу являється його підписання електронним-цифровим підписом.

Згідно з довідкою відділу надання інформаційних послуг, руху адміністративних справ та діловодства Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2020 клопотання третьої особи про відкладення розгляду справи не містить електронно-цифрового підпису.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що третя особа не була позбавлена можливості надати повноваження на самопредставництво або належне представництво іншій особі.

Інші учасники справи в судове засідання також не з`явились, що в призмі приписів ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підставі пп.20.1.4 п. 201.1 ст. 20, пп.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп.78.1.2 п. 78.1 ст. 78, п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України та відповідно до Наказу Головного управління ДФС у Житомирській області від 28.08.2018 №1792 посадовими особами Головного управління ДФС у Житомирській області в період з 28.09.2018 по 02.10.2018 було здійснено невиїзну позапланову документальну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 31.12.2017.

В ході перевірки було встановлено та зафіксовано в складеному за її результатами акті від 15.10.2018 №1179/06-30-13-05/ НОМЕР_1 (том 1 а.с.91-107), що отриманою у відповідь на запит Головного управління ДФС у Житомирській області від 05.04.2018 №3247/6/06-30-53-13-11 інформацією ПАТ Укрсоцбанк від 27.04.2018 №05.6-12/79-448 підтверджено, що у Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) (на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форми 1-ДФ) за IV квартал 2017 року банком було відображено нарахований та виплачений ОСОБА_1 дохід додаткове благо у вигляді анульованої основної суми кредитної заборгованості в розмірі 1562189,29 гривень, про що платника було повідомлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення. При цьому, згідно інформації щодо суми анульованої (прощеної) заборгованості, відображеної ПАТ Укрсоцбанк у Податку розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) (на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формою 1-ДФ за IV квартал 2017 року за ознакою 126 було відображено Дохід отриманий платником податком ( ОСОБА_1 ) від прощення (анулювання) заборгованості за кредитом (а саме, основної суми боргу (кредиту)) як додаткове благо без утримання податку на доходи фізичних осіб у сумі 1562189,29 грн., з метою декларування та сплати податку на доходи фізичних осіб, та з урахуванням вимог підпункту д пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПКУ складає: 1562189,29 грн. 800,00 грн. = 1561389,29 грн. Разом з тим, станом на 02.10.2018 фізичною особою ОСОБА_1 річну податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік подано не було.

З огляду на зазначене, посадовими особами Головного управління ДФС у Житомирській області було зроблено висновок, що ОСОБА_1 не задекларовано отриманий ним у 2017 році дохід у вигляді додаткового блага, а саме анульованої (прощеної) заборгованості в розмірі 1561389,29 гривень по основній сумі боргу за кредитним договором №280/21-1600 від 11.04.2007, укладеним між ним та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк.

Таким чином, за наслідками проведеної невиїзної позапланової документальної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, Головним управлінням ДФС у Житомирській області були встановлені наступні допущені ОСОБА_1 порушення:

- не подання річної податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, чим порушено пп. 49.18.4 п. 48.18 ст. 49, пп. в п.176.1 ст. 176, п.179.1 ст. 179 ПК України;

- заниження за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, на суму 281050,17 гривень, чим порушено пп.163.1.1 п.163.1 ст. 163, пп. д пп.164.2.17 п. 164.1 ст. 164, пп.165.1.55 п.165.1 ст. 165, п.167.1 ст. 167 ПК України;

- заниження за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 військового збору, що підлягає сплаті до бюджету на суму 23420,84 гривень, чим порушено пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп. д пп.164.2.17 п. 164.1 ст. 164, пп.165.1.55 п.165.1 ст. 165, пп.1.1, пп.1.2, пп.1.3 п.16-1 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України.

У встановлені законом строки визначене на підставі податкових повідомлень-рішень від 29.10.2018 №, від 29.10.2018 № та від 29.10.2018 № податкове зобов`язання в загальному розмірі 425091,04 грн. ОСОБА_1 сплачено не було, що й зумовило звернення Головного управління ДФС у Житомирській області з даним позовом до суду про його стягнення.

При цьому, вважаючи, що Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" допустив неналежне його повідомлення про факт прощення (анульовання) йому основної суми боргу (кредиту) за кредитним договором №280/21-1600 від 11.04.2007, ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.10.2018 №, від 29.10.2018 № та від 29.10.2018 №. При цьому, наявність у Головного управління ДФС України в Житомирській області підстав та повноважень на проведення перевірки, як і дотримання ним вимог законодавства в ході її проведення, ОСОБА_1 не оскаржувалось.

Спірним, на переконання ОСОБА_1 , є віднесення контролюючим органом основної суми прощеного (анульованого) за кредитним договором №280/21-1600 від 11.04.2007 боргу в розмірі в розмірі 1561389,29 грн. до отриманого ним у 2017 році доходу, а також недотримання Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" визначеного ПК України порядку повідомлення боржника про прощення такого боргу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд першої інстанції, встановивши в ході розгляду справи факт порушення відповідачем по первісному позову норм податкового законодавства, визнав, що податковий борг виник саме внаслідок несплати ОСОБА_1 узгодженого податкового зобов`язання.

При цьому, суд першої інстанції, встановивши факт невиконання ОСОБА_1 обов`язку щодо декларування доходу у вигляді додаткового блага, а саме анульованої (прощеної) заборгованості в розмірі 1561389,29 грн. по основній сумі боргу за кредитним договором №280/21-1600 від 11.04.2007, та сплати податків із вказаного доходу, дійшов висновку про правомірність винесення Головним управління ДФС у Житомирській області податкових повідомлень-рішень від 29.10.2018 №, від 29.10.2018 № та від 29.10.2018 № та визначення у них ОСОБА_1 грошового зобов`язання на загальну суму 425091,04 гривень.

Враховуючи, що на момент розгляду справи в суді податковий борг в розмірі 425091,04 грн., відповідачем ( ОСОБА_1 ) не сплачений, доказів протилежного не надано, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення податкового боргу в розмірі 425091,04 грн. є такими, що підтверджені належними та допустимими доказами.

Водночас, суд першої інстанції визнав безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що додаткового блага у зв`язку з прощенням банком боргу він не отримав, оскільки отримані ним за кредитним договором №280/21-1600 від 11.04.2007 кошти в повному обсязі були направленні на придбання квартири, яка в подальшому була передана банку в порядку Закону України "Про іпотеку".

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції та, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 , відзначає наступне.

При апеляційному розгляді даної справи суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України», «Проніна проти України» та «Серявін та інші проти України»: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії».

З огляду на наведене апеляційний суд надав правову оцінку виключно визначальним доводам сторін, що жодним чином не відобразилось на повноті та об`єктивності дослідження судом обставин справи та не вплинуло на результат апеляційного розгляду.

Як вже було встановлено судом та підтверджено наявними у справі матеріалами, підставою для винесення спірних податкових повідомлень рішень стало виявлене контролюючим органом в ході перевірки порушення ОСОБА_1 вимог ПК України, яке полягало у не за декларуванні ним отриманого у 2017 році доходу у вигляді додаткового блага, а саме анульованої (прощеної) заборгованості в розмірі 1561389,29 гривень по основній сумі боргу за кредитним договором №280/21-1600 від 11.04.2007, укладеним між ним та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк.

Основним критерієм на якому базуються доводи апелянта це відсутність доказів належного його повідомлення про прощення (анулювання) йому основної суми боргу в розмірі 1561389,29 гривень за кредитним договором №280/21-1600 від 11.04.2007.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 вказаного Кодексу, загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За приписами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту д підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

При цьому, кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено.

Як встановлено з матеріалів справи та не було спростовано в ході апеляційного розгляду справи, 27 грудня 2017 року ПАТ Укрсоцбанк на виконання вимог підпункту д підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України надіслав ОСОБА_1 рекомендованим листом довідку про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу від 27.12.2017 №1911, якою повідомив його, що ПАТ "Укрсоцбанк відповідно до статті 37 Закону України Про іпотеку задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки - трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Крім того, в довідці ПАТ Укрсоцбанк зазначив, що згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ринкова вартість предмета іпотеки станом на 11.12.2017 була визначена на рівні 914018,00 грн., а тому після здобуття банком права власності на предмет іпотеки, заборгованість ОСОБА_1 за договором кредиту №280/21-1600 від 11 квітня 2007 року, склала 206291,79 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 11.12.2017, склало 5592435,31 гривень та пеня 7374,39 гривень. У зв`язку із задоволенням вимог іпотекодержетеля в порядку ст. 37 Закону України Про іпотеку на дату державної реєстрації банком права власності на нерухомість банк повідомив ОСОБА_1 , що йому прощено (анульовано) залишок заборгованості за Договором кредиту № 280/21-1600 від 11.04.2007 в розмірі 90653,07 доларів США та пені в розмірі 115638,72 доларів США, а також пені в розмірі 7374,39 гривень (том 1 а.с.170-171).

Відповідно до списку №2655 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів довідка про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу від 27.12.2017 №1911 надсилалась ОСОБА_1 як за адресою його зареєстрованого місця проживання (с. Ворсівка, Малинський р-н, Житомирська область), так і за адресою знаходження предмету іпотеки ( АДРЕСА_3 ) (том 1 а.с.170-171). Однак, рекомендований лист із довідкою про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу від 27.12.2017 №1911, який був надісланий ОСОБА_1 на адресу його фактичного проживання: АДРЕСА_3 , повернувся на адресу ПАТ Укрсоцбанк без вручення адресату. При цьому у довідці пошти, в якості причини повернення було вказано за закінченням терміну зберігання (том 1 а.с.196).

В даному випадку, суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, що невручення ОСОБА_1 довідки про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу від 27.12.2017 №1911 відбулося з незалежних від ПАТ Укрсоцбанк причин.

До того ж, судова колегія, враховуючи всі встановлені судом першої інстанції обставини стосовно кредитних відносин між ОСОБА_1 та ПАТ Укрсоцбанк, вважає, що скаржник мав усі підстави бути освідомленим про факт прощенням банком йому боргу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції щодо виконання ПАТ "Укрсоцбанк" визначеного у підпункті д підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України обов`язку щодо повідомлення ОСОБА_1 про прощення (анулювання) йому основної суми боргу в розмірі 1561389,29 гривень за кредитним договором №280/21-1600 від 11.04.2007 шляхом направлення ОСОБА_1 рекомендованого листа з повідомленням про вручення із довідкою про отриманий ним дохід у вигляді прощеного боргу від 27.12.2017 №1911, а тому саме на ОСОБА_1 в даному випадку покладено обов`язок самостійно сплатити податок з отриманого ним доходу та відобразити його у річній податковій декларації.

Судова колегія також відхиляє доводи апелянта щодо неотримання ним додаткового блага у зв`язку з прощенням банком боргу, оскільки, як слідує з матеріалів справи, ПАТ «Укрсоцбанк» скористалось своїм правом іпотекодержателя та зареєструвало за собою право власності на предмет іпотеки трьохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , в рахунок погашення боргу за кредитним договором №280/21-1600 від 11.04.2007 та зменшило його заборгованість за договором кредиту на вартість прийнятої на баланс нерухомості, після чого звільнило в повному обсязі ОСОБА_1 від подальшого виконання зобов`язань за договором кредиту №280/21-1600 від 11.04.2007 року.

В даному випадку, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №280/21-1600 від 11.04.2007 була лише частково погашена за рахунок майна, переданого в іпотеку. Натомість, інша частина заборгованості була прощена банком, а тому в розумінні підпункті д підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України ця сума прощеного боргу є додатковим благом.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.10.2018 №, від 29.10.2018 № та від 29.10.2018 №.

Таким чином, загальний розмір грошового зобов`язання, нарахованого ОСОБА_1 на підставі податкових повідомленнях-рішеннях від 29.10.2018 №, від 29.10.2018 № та від 29.10.2018 № склав 425091,04 гривень.

При цьому, попередньо надана оцінка правомірності винесення податковим органом податкових повідомлень-рішень від 29.10.2018 №, від 29.10.2018 № та від 29.10.2018 №, та відсутність, на разі, доказів погашення ОСОБА_1 вказаного грошового зобов`язання в розмірі 425091,04 гривень свідчить, що вказане грошове зобов`язання є сумою податкового боргу.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку , визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Відповідно до п.59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Згідно з п. 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Матеріалами адміністративної справи підтверджено, що Головним управління ДФС у Житомирській області було сформовано та направлено на адресу ОСОБА_1 податкову вимогу форми Ф №61784-53 від 10.12.2018 на суму боргу 563480,35 грн. (том 1 а.с.18).

Водночас, рекомендований лист, яким ОСОБА_1 надсилалась вищезазначена податкова вимога №61784-53 від 10.12.2018, повернувся на адресу контролюючого органу з відміткою пошти про причини повернення - "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення" (том 1 а.с.18 зворотній бік).

Відповідно до пункту 58.2 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 58.3. ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу.

Так п. 42.2. ст. 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання вимог пункту 58.2 ст. 58 ПК України податкові повідомлення-рішення від 29.10.2018 №, від 29.10.2018 № та від 29.10.2018 № були надіслані рекомендованими листами на адресу місця проживання ОСОБА_1 . Однак, вказані рекомендовані листи повернулися на адресу контролюючого органу з відміткою пошти про причини повернення « адресат не проживає», «адресат вибув» та «Інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» (том 1 а.с.119-127).

Відповідно до абз. 6 п. 42.4. ст. 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Згідно з абз. 3 п. 58.3 ст. 58 ПК України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

З огляду на положення абз. 6 п. 42.4. ст. 42 та абз. 2, 3 п. 58.3. ст. 58 ПК України податкові повідомлення-рішення від 29.10.2018 №, від 29.10.2018 № та від 29.10.2018 № вважаються надісланими (врученими) ОСОБА_1 .

З даного питання судова колегія вважає за необхідне відзначити, що листування з платниками податків необхідна умова взаємодії державних контролюючих органів з платниками податків.

Податковим кодексом не встановлено вичерпного переліку податкових повідомлень, які можуть направлятись платнику податків. Серед таких податкових повідомлень, які найчастіше направляються платникам податків, є податкові вимоги, рішення контролюючого органу та інші документи.

Адресовані платнику податків документи надсилаються рекомендованим листом. Рекомендовані листи пересилаються поштою з одержанням розрахункового документа, що підтверджує їх прийняття. Доставляються та вручаються адресатові під розписку.

Податкова адреса платника податків може змінюватись, про що він зобов`язаний повідомляти відповідні контролюючі органи. Якщо документи, які повернулися як такі, що не знайшли адресата, у випадку, якщо платник податків протягом чотирьох днів не повідомив такий контролюючий орган про зміну податкової адреси, підлягають виконанню у встановленому порядку та не звільняють платника податку від їх виконання.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, судова колегія погоджується з позицією податкового органу, яка підтримана і судом першої інстанції, що податковий борг виник саме внаслідок несплати ОСОБА_1 узгодженого податкового зобов`язання, який є підтверджений належними та допустимими доказами та в добровільному порядку ОСОБА_1 не сплачений.

Судова колегія, надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, з огляду на приписи ст. 308 КАС України, зауважує, що наявність у Головного управління ДФС України в Житомирській області підстав та повноважень на проведення перевірки, як і дотримання ним вимог законодавства в ході її проведення, ОСОБА_1 не оскаржується. Спірним питанням в даному випадку було саме віднесення контролюючим органом основної суми прощеного (анульованого)) за кредитним договором №280/21-1600 від 11.04.2007 боргу в розмірі в розмірі 1561389,29 гривень до отриманого ОСОБА_1 у 2017 році доходу, а також дотримання Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" визначеного ПК України порядку повідомлення боржника про прощення такого боргу.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Курко О. П.