Справа № 120/2744/20-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

31 серпня 2020 р. Справа № 120/2744/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (далі - ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, відповідач). За змістом позовних вимог позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ відповідача № 2-10235/15-20-СГ від 09 травня 2020 року про відмову у наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Бондурівської сільської ради Чечельницького району Вінницькій області із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Бондурівської сільської ради Чечельницького району Вінницькій області із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що за результатами розгляду його клопотання про надання дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Бондурівської сільської ради Чечельницького району Вінницькій області із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, наказом від 09 травня 2020 року № 2-10235/15-20-СГ відмовлено у наданні відповідного дозволу. На переконання сторони позивача, підстава відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не відповідає нормам Земельного кодексу України (далі - ЗК України). Відтак, наказ відповідача щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Бондурівської сільської ради Чечельницького району Вінницькій області із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а порушене право відновленню шляхом зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Бондурівської сільської ради Чечельницького району Вінницькій області із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Таку вимогу вважає правильно обраним способом захисту порушеного права.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

За правилами ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Ухвалою від 26 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, встановлені сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень.

15 липня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та вказує, що земельна ділянка, зазначена на графічних матеріалах, входить до масиву, що є включений до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які можуть бути реалізовані на земельних торгах, а тому не може відчужуватись до моменту закінчення торгів.

Представник відповідача вказує, що відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-8529/15-20-СГ від 09 квітня 2020 року внесено земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності до переліку земельних ділянок, права оренди на які можуть бути реалізовані на земельних торгах згідно додатку. Зобов`язано розмістити на офіційному веб-сайті Головного управління об`яву з переліком земельних ділянок з метою відбору виконавця земельних торгів для реалізації права оренди на них. Зобов`язано укласти договір з виконавцем земельних торгів, що забезпечить підготовку лотів для продажу на земельних торгах та надано дозвіл на проведення робіт із землеустрою та нормативної грошової оцінки на земельні ділянки. Так, згідно з додатком до вказаного наказу під порядковим номером 13 зазначено земельну ділянку, частину якої бажає отримати позивач на території Бондурівської сільської ради, площею 12,8521 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в складі ділянки № :05:000:0073.

Відповідач вказує, що станом на момент розгляду клопотання та на момент подачі позову до суду зазначена земельна ділянка внесена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права на неї на земельних торгах відповідно до наказу Головного управління. Також сторона відповідача зазначає, що станом на момент розгляду клопотання позивача інформація про включення даної земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права на них на земельних торгах відповідно до наказів розміщена на офіційному веб-сайті Головного управління Держгеокадастру https://land.gov.ua/info/perelik-dilianok/.

Стосовно вимоги зобов`язати надати дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, представник відповідача зазначається, таке. Суд вправі зобов`язати відповідача до виконання покладених на нього законом і підзаконними актами обов`язків, проте, не може вказувати, яке конкретно рішення (дії) необхідно приймати (вчиняти) відповідачу. Виключно визначеним законом органом (посадовою особою) і ніяким іншим органом або посадовою особою не можуть здійснюватись повноваження і прийматись рішення, які згідно з Конституцією України належать до компетенції вказаного органу, в тому числі і судами, які не відносяться до гілок законодавчої та виконавчої влади (рішення Конституційного Суду України у справі № 6-рп/99 від 24 червня 1999 року).

Відповідь на відзив та заперечення сторонами до суду подано не було.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач 07 квітня 2020 року звернувся із клопотанням до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області та просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га на території Бондурівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення - рілля, відповідно до викопіювання. До клопотання додано графічний матеріал (викопіювання) із позначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, копію паспорта та картки платника податків позивача.

За наслідками розгляду вказаного клопотання наказом від 09 травня 2020 року №2-10235/15-20-СГ відповідач відмовив ОСОБА_1 у наданні відповідного дозволу, посилаючись на ч.ч. 1-4 ст. 22; ч.ч. 6-7 ст. 118; ч. 4 ст. 122 ЗК України та на Положення про ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 20 лютого 2020 року № 53, у зв`язку з ти, що земельна ділянка, зазначена на графічних матеріалах, включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права оренди на які можуть бути реалізовані на земельних торгах згідно з наказом ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області №2-8529/15-20-СГ від 09 квітня 2020 року, відтак, згідно з частиною статті 136 ЗК України такі земельні ділянки не можуть відчужуватись, передаватись в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Незгода позивача із такою відмовою зумовила його звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Конкретні категорії земель визначені у ч. 1 ст. 19 ЗК України, до яких, зокрема, належать землі сільськогосподарського призначення.

В силу положень п. "а" ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються громадянам у власність та надаються у користування для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями ст. 118 ЗК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз наведених приписів свідчить про те, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частин 10, 11 ст. 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Надаючи оцінку оскаржуваному наказу в частині відмови у зв`язку з тим, що земельна ділянка, зазначена на графічних матеріалах включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності права оренди на які можуть бути реалізовані на земельних торгах, суд зазначає таке.

Статтею 134 ЗК України визначено обов`язковість продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах). Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з приписами частин 1-3 ст. 136 ЗК України організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Аналіз приписів статті 136 ЗК України свідчить про те, що в разі віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Дана позиція суду узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 у справі № 806/3708/15; від 03 квітня 2018 у справі №815/3059/17; від 17 жовтня 2019 року у справі № 823/1120/16; від 22 квітня 2020 року у справі №823/1267/16.

В той же час, із наданих відповідачем доказів судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 09 квітня 2020 року № 2-8529/15-20-СГ до переліку земельних ділянок, право оренди на які можуть бути реалізовано на земельних торгах згідно додатку, включено бажану позивачем земельну ділянку за кадастровим номером: :05:000:0102.

Таким чином, враховуючи те, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 09 квітня 2020 року № 2-8529/15-20-СГ включає бажану земельну ділянку щодо якої позивачем подано клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, в силу приписів частини 3 статті 136 ЗК України це є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-10235/15-20-СГ від 09 травня 2020 року про відмову позивачу у наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Бондурівської сільської ради Чечельницького району Вінницькій області із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства не підлягає задоволенню.

Таким чином, враховуючи встановлені у справі обставини, суд вважає, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Разом з тим, суд зазначає, що дана відмова не позбавляє позивача можливості набуття права на іншу вільну земельну ділянку державної власності у порядку визначеному статтями 116, 118 ЗК України.

За приписами ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ст. 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів представників сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення, та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що в позові належить відмовити повністю.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати відповідно до статті 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (21027, м. Вінниця, вул. Келецька, 63, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович