Справа № 640/9677/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2020 року місто Київ №640/9677/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., суддів: Клименчук Н.М., Шрамко Ю.Т., при секретарі судового засідання Неклесі І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доКабінету Міністрів України
провизнання протиправним та нечинним абзац 4 підпункту 1 пункту 1 постанови від 19.02.2020 №112, визнання дій протиправними,
На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 13.08.2020 проголошено скорочену (вступну та резолютивну) частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Кабінету Міністрів України, в якій просить суд (з урахуванням уточненої позовної заяви від 14.05.2020 вх№03-14/64398/20):

- визнати протиправним та нечинним абзац 4 підпункту 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 112 від 19 лютого 2020 „Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту " і "Про жертви нацистських переслідувань" щодо установлення Урядом на свій розсуд розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня для інвалідів війни 1 групи сумою 4120 гривень з порушенням частини п`ятої статті 17 Конституції України, через не відповідність встановлення розміру допомоги нормам чинного спеціального Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"» №367-ХІУ від 25.12.1998 року по встановленню щорічної допомоги до 5 травня розміром 10 мінімальних пенсій за віком з урахуванням правової позиції Верховного Суду України в постанові від 11 листопада 2008 року, № судової справи - 21-84во08 та статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", статті 2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-ХІІ від 23.10.1993 року по відношенню до збереження основ соціального захисту громадян, на яких розповсюджуються норми цього закону, як правового акту вищої юридичної сили, а саме частини 5 ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням правових висновків остаточних рішень Європейського суду з прав людини, в пункті 23 у справі «Сук проти України», (CASE OF SUK v. UKRAINE; Заява №10972/05; остаточне рішення від 10 березня 2011 року), в пункті 23 у справі «Кечко проти України» (Kechko v. Ukraine, Заява N9 63134/00, - якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним ;

- визнати незаконною діяльність Кабінету Міністрів України, у зв`язку з затвердженням Постановою Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112 „Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань " розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня для інвалідів війни 1 групи в 2020 році сумою 4120 гривень, що призвело з 06 березня 2020 року і до теперішнього часу до звуження змісту та обсягу прав ОСОБА_1 , як ветерана війни - інваліда війни І групи;

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач, приймаючи спірну постанову, діяв всупереч нормам Конституції України та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", звужуючи при цьому, обсяг прав, свобод та можливостей позивача як інваліда війни щодо ефективного використання права власності на разову щорічну грошову допомогу. Також позивач наголосила на тому, що 27.02.2020 Конституційний Суд України ухвалив Рішення №З-р/2020 у справі № 1-247/2018(3393/18) за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, що свідчить про протиправність оскаржуваної постанови.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.05.2020 позовну заяву

ОСОБА_1 залишено без руху і встановлено п`ятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви. Позивач у встановлений судом строк, усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.05.2020 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №640/9677/20 та призначено підготовче засідання.

Відповідач проти позовних вимог заперечував, вважаючи, що позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, зазначивши, що при прийнятті Постанови від 19.02.2020 №112 "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", відповідач діяв в межах своїх повноважень та у передбачений законом спосіб, дотримуючись принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Представник зауважив, що що згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» до загальнодержавних видатків Міністерства праці та соціальної політики України віднесено щорічну разову грошову допомогу ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань за бюджетною програмою 2501150 «Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань та соціальна допомога особам, які мають особливі та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною». Тобто, законодавчим актом, який набув чинності пізніше, ніж положення частини п`ятої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», були врегульовані відносини відносно обсягів фінансування вказаних витрат та ці положення, які визначені на законодавчому рівні, були реалізовані Кабінетом Міністрів України шляхом прийняття Постанови від 19.02.2020 № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань". Таким чином, встановивши розміри вищевказаних виплат у межах бюджетних призначень, визначених Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», Кабінет Міністрів України діяв правомірно, а тому підстави для визнання протиправною та скасування Постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 №112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" відсутні.

Протокольною ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.07.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду адміністративної справи №640/9677/20 по суті колегією суддів.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем в Офіційному віснику України від 02.06.2020 №42 було опубліковано оголошення про відкриття провадження в адміністративній справі №640/9677/20 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправним та нечинним абзацу 4 підпункту 1 пункту 1 постанови від 19.02.2020 №112, визнання дій протиправними.

Під час судового розгляду справи судом оголошувались перерви та розгляд справи відкладався у відповідності із приписами Кодексу адміністративного судочинства України.

В судове засідання 13.08.2020 з`явивився представник відповідача, позивач в судове засідання не з`явилась, однак подала клопотання про розгляд справи без її участі. Представник відповідача проти розгляду справи за відсутності позивача не заперечував.

Враховуючи, що неявка позивача не перешкоджає розгляду справи по суті, винесенню законного та обґрунтованого судового рішення, суд вирішив розглянути адміністративну справу №640/9677/20 без участі позивача на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 №367-XIV статтю 13 доповнено частиною четвертою такого змісту: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком".

Як вбачається з матеріалів справи, з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 19.02.2020 №112 "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Пунктом 1 вказаної постанови врегулювано, що у 2020 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (далі - грошова допомога), проводить Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення), які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення), центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що відповідають вимогам пункту 47 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України (далі - центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат).

Районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах:

особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 4120 гривень; II групи - 3640 гривень; III групи - 3160 гривень;

учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1390 гривень;

особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, - 4120 гривень;

членам сімей загиблих і дружинам (чоловікам) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни та жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, - 900 гривень;

учасникам війни та колишнім в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особам, які були насильно вивезені на примусові роботи, дітям партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога - 570 гривень.

На думку позивача, приймаючи оскаржувану постанову, відповідач діяв всупереч нормам Конституції України та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", звужучуючи при цьому, обсяг прав, свобод та можливостей позивача як інваліда війни щодо ефективного використання права власності на разову щорічну грошову допомогу

Вважаючи абзац 4 підпункту 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 112 від 19.02.2020 „Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту " і "Про жертви нацистських переслідувань"протиправним, та таким, що порушує її право на отримання гарантованої державної грошової допомоги, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Стаття 6 Конституції України, закріплюючи одну з найважливіших засад правової держави принцип поділу влади, одночасно визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 113 Конституції України встановлено, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Кабінет Міністрів України відповідальний перед Президентом України та підконтрольний і підзвітний Верховній Раді України у межах, передбачених у статтях 85, 87 Конституції України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України.

Згідно з приписами статті 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України, зокрема, вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина; забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування.

Відповідно до статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Аналогічні положення стосовно основних завдань Кабінету Міністрів України також містить у собі частина перша статті 2 Закону України "Про Кабінет Міністрів України", де зазначено, що до основних завдань Кабінету Міністрів України належать, зокрема, забезпечення проведення бюджетної, фінансової, цінової, інвестиційної, у тому числі амортизаційної, податкової, структурно-галузевої політики; політики у сферах праці та зайнятості населення, соціального захисту, охорони здоров`я, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 20 Закону України "Про Кабінет Міністрів України", Кабінет Міністрів України у сферах соціальної політики, охорони здоров`я, освіти, науки, культури, спорту, туризму, охорони навколишнього природного середовища та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій: забезпечує проведення державної соціальної політики, вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення та забезпечує соціальний захист громадян; забезпечує підготовку проектів законів щодо державних соціальних стандартів і соціальних гарантій; забезпечує розроблення та виконання державних програм соціальної допомоги, вживає заходів щодо зміцнення матеріально-технічної бази закладів соціального захисту інвалідів, пенсіонерів та інших непрацездатних і малозабезпечених верств населення.

Тобто, оскаржувані нормативно-правові акти прийнято в межах повноважень Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», Кабінет Міністрів України в межах компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Як вже зазначалось, з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 19.02.2020 №112 "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Як вбачається з абзацу 4 підпункту 1 пункту 1 вказаної постанови, вона поширюється на осіб з інвалідністю внаслідок війни, які мають статус інваліда І групи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , 1930 року народження, є інвалідом І групи та має пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії № НОМЕР_1 від 23.06.2005.

Тобто, з аналізу наведеного, слід зазначити, що позивач наділений правом на оскарження Постанови від 19.02.2020 №112 "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", оскільки є суб`єктом правовідносин, в яких вказаний нормативно-правовий акт застосований.

Щодо позовних вимог в частині визнання незаконною діяльності Кабінету Міністрів України, у зв`язку з затвердженням Постановою Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112 "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань " розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня для інвалідів війни 1 групи в 2020 році сумою 4120 гривень, що призвело з 06 березня 2020 року і до теперішнього часу до звуження змісту та обсягу прав ОСОБА_1 , як ветерана війни - інваліда війни І групи, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 Закону України Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 №367-XIV cтаттю 13 доповнено частиною четвертою такого змісту: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком".

Надалі, підпунктом "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II Закону України від 28.12.2007 № 107-УІ частину п`яту статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено у наступній редакції: "Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом

Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II Закону України від 28.12.2007 № 107-УІ, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Так, частиною першою статті 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Міністерство праці та соціальної політики України, з метою встановлення розміру та порядку виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій, інвалідам війни, учасникам війни, особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та жертвам нацистських переслідувань за рахунок і в межах коштів передбачених Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», розробило відповідний проект постанови Кабінету Міністрів України. Зазначений проект був погоджений без зауважень Міністерством фінансів України, Міністерством економічного розвитку і торгівлі та Міністерством юстиції України - із зауваженнями, які враховані частково.

Так, представником відповідача до матеріалів справи долучено копію пояснювальної записки до проекту Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", копію розрахунку обсягів видатків для здійснення виплати щорічної разової допомоги до 05 травня ветеранам війни та жертвам нацистських переслдувань у 2020 році, копію довідки про погодження проекту Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", копію Висновку Міністерства юстиції України за результатами правової експертизи, копію Висновку Міністерства розвитку економінки, торгівлі та сільського господарства України за результатами опрацювання проектів актів на предмет впливу реалізації актів на показники економічного і соціального розвитку та копію Висновку Міністерства фінансів України.

З аналізу зазначених документів вбачається, що оскаржувана постанова, на час її прийняття повністю узгоджувалась з нормами національного та міжнародного права, була погоджена з відповідними міністерствами, а її суть полягала у встановленні розмірів та порядку виплати у 2020 році грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань в межах бюджетних призначень, встановлених Законом України "Про Державний бюджет України".

Відповідно до частини сьомої статті 20 Бюджетного кодексу України за бюджетними програмами, здійснення заходів, за якими потребує нормативно-правового визначення механізму використання бюджетних коштів, головні розпорядники коштів державного бюджету розробляють проекти порядків використання коштів державного бюджету.

Відповідно до приписів статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України правила цієї статті (оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень) поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України, постанов Верховної Ради Автономної Республіки Крим; 2) законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів владних повноважень.

Відтак, враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що видаючи Постанову від 19.02.2020 №112 "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", на час її прийняття, Кабінет Міністрів України діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені нормами національного та міжнародного законодавства, а тому підстави щодо визнання протиправними дій Кабінету Міністрів України в частині прийняття оскаржуваної постанови, у суду відсутні.

Проте, вирішуючи питання щодо правомірності Постанови від 19.02.2020 №112 на час звернення позивачем до суду з даним позовом, суд керується наступним.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини кожна людина, як член суспiльства, має право на соцiальне забезпечення i на здiйснення необхiдних для пiдтримання її гiдностi i для вiльного розвитку її особи прав у економiчнiй, соцiальнiй i культурнiй галузях за допомогою нацiональних зусиль i мiжнародного спiвробiтництва та вiдповiдно до структури i ресурсiв кожної держави.

Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 12 та статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Щорічно до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

В свою чергу, Рішенням Конституційного Суду від 27.02.2020 у справі №1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI „Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Окреме положення пункту 26 розділу VI „Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У зазначеному рішенні Конституційного Суду України встановлено, що пункт 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України іншого, ніж у статтях 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII, законодавчого регулювання відносин у сфері надання пільг ветеранам війни спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні зазначених норм Кодексу та Закону №3551-XII, що суперечить принципу верховенства права, встановленому стеттею 8 Конституції України.

Також Конституційний Суд у своєму рішенні наголосив, що забезпечення державою соціального захисту осіб, які відповідно до обов`язку, покладеного на них частиною першою статті 65 Конституції України, захищали Вітчизну, суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України, та членів їхніх сімей згідно з частиною п`ятою статті 17 Конституції України в поєднанні з частиною першою цієї статті означає, що надання пільг, інших гарантій соціального захисту ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону № 3551, не має залежати від матеріального становища їхніх сімей та не повинне обумовлюватися відсутністю фінансових можливостей держави.

З Пояснювальної записки до проекту Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" вбачається, що проект постанови розроблений на виконання статтей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та статей 6-1, 6-2, 6-3, 6-4Закону України „Про жертви нацистських переслідувань", норми яких не відповідають Конституції України, оскільки вони, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 27.02.2020 у справі №1-247/2018(3393/18), застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціаольного страхування.

З огляду на зазначене, враховуючи наведену позицію Конституційного Суду України, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та нечинним абзац 4 підпункту 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 №112 "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" щодо виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" в частині осіб, які віднесені до І групи інвалідності.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат в межах даної адміністративної справи, вирішенню не підлягає.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та нечинним абзац 4 підпункту 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 №112 "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" щодо виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" в частині осіб, які віднесені до І групи інвалідності.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 20.08.2020.

Головуючий суддя Іщук І.О.

Судді Шрамко Ю.Т.

Клименчук Н.М.