Справа № 640/23224/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2020 року м. Київ № 640/23224/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом доБіби Світлани Іванівни Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01 листопада 2019 року № ,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01 листопада 2019 року № .

В обґрунтування позову позивач зазначив про безпідставність та необґрунтованість спірного податкового повідомлення - рішення, оскільки останнє було прийнято на підставі рішення суду, яке не набрало законної сили.

Так, на думку позивача, податковий орган в обхід процедури оскарження податкового повідомлення-рішення від 17.04.2019 № , під час якого зупиняються строки щодо оплати податкового зобов`язання, створив умови при яких платник податків зобов`язаний здійснити оплату податкового зобов`язання раніше, ніж це передбачено під час процедури оскарження у судовому порядку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.12.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Вказаною ухвалою суду відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 КАС України, або заяву про визнання позову.

24 січня 2020 року представником ГУ ДПС у Київській області надано до суду відзив, в якому відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні. Відзив обґрунтовано тим, що спірне податкове повідомлення - рішення прийнято у відповідності до вимог податкового законодавства, у зв`язку з чим, відсутні правові підстави для його скасування.

Зокрема, відповідачем було зазначено, що на виконання п.286.5 ст. 286 ПК України ГУ ДФС у Київській області сформовано податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 17.04.2019 року №, відповідно до якого за прострочення сплати зобов`язання в сумі 156275,5 грн. на 136 днів, застосовано штрафну санкцію в розмірі 20% в сумі 31255,10 грн., за прострочення сплати зобов`язання в сумі 61152,95 грн. на 42 дня, застосовано штрафну санкцію в розмірі 20% в сумі 12230,59 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.09.2019 року по справі № 640/8096/19 частково скасовано податкове повідомлення - рішення від 17.04.2019 року № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 12 230, 59 грн. так як умовно нарахована штрафна (фінансова) санкція в сумі 12 230, 59 грн. сформувалась в інтегрованій картці платника орендної плати за землю з фізичних осіб у зв`язку з технічним збоєм в ІТС «Податковий блок».

01.11.2019 року ГУ ДПС у Київській області з врахуванням рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.09.2019 року по справі №640/8096/19 та у відповідності до вимог п. 60.1.5 п. 60.1 ст. 60 ПК України складено податкове повідомлення-рішення № в сумі 31 255,10 грн. та розрахунок штрафної (фінансової) санкції.

А тому, спірне податкове повідомлення - рішення прийнято у відповідності до вимог податкового законодавства.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2019 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання по орендній платі за землю з фізичних осіб ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 24.09.2018-07.02.2019 рр., результати якої оформлені актом №000854/10-36-56-06/ НОМЕР_1 .

На підставі висновків вказаного акту перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.04.2019 №, відповідно до якого за затримку на 136 та 42 календарних днів сплати грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в сумі 217428,45 грн., до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 20% в сумі 435485,69 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.09.2019 року по справі № 640/8096/19 позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № від 17.04.2019 р. в частині застосування суми 12 230 (дванадцять тисяч двісті тридцять) гривень 59 коп. штрафу з орендної плати.

01 листопада 2019 року Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення № , відповідно до якого за затримку на 136 календарних днів сплати грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 20% в сумі 31 255, 10 грн.

Незгода позивача з вказаним податковим повідомленням - рішенням, зумовила його звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції, чинній на момент проведення перевірки) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

За змістом пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Отже, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю та формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За приписами пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як встановлено матеріалами справи, до позивача оскаржуваним рішенням застосовано штрафні санкції в розмірі 20% в сумі 31 255, 10 грн., а саме за затримку на 136 календарних днів сплати грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 61 152, 95 грн.

У той же час, судом з поданого відповідачем відзиву встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, ГУ ДПС у Київській області прийнято за результатами судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 17.04.2019 року № .

Тобто, у правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, відповідач посилається, зокрема, на норми п.п.60.1.5 п.60.1 ст.60 Податкового кодексу України, згідно якого податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо рішенням суду, що набрало законної сили зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішення контролюючого органу.

Беручи до уваги, викладене вище, суд зазначає, що відповідно до п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

При цьому, відповідно до п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо:

60.1.1. сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення;

60.1.2. контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу;

60.1.3. контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі;

60.1.4. рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі;

60.1.5. рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Відповідно до п. 60.5 ст. 60 Податкового кодексу України у випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Порядок набрання рішенням суду законної сили врегульовано статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно якої рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Таким чином, рішення суду першої інстанції набирає законної сили, зокрема, шляхом прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Судом встановлено, що 17.04.2019 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області, за результатами камеральної перевірки було прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 20% в сумі 435485,69 грн., зокрема, за затримку на 136 днів сплати грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 156 275, 50 грн. застосовано штрафну санкцію в сумі 31 255, 10 грн. та за затримку на 42 дні сплати грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 61 152, 95 грн. - в сумі 12 230, 59 грн.

ОСОБА_1 оскаржила вказане податкове повідомлення-рішення у судовому порядку, за результатами розгляду якого, Окружним адміністративним судом міста Києва рішенням від 06.09.2019 року позовні вимоги задоволено частково та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 17.04.2019 в частині застосування суми 12 230 (дванадцять тисяч двісті тридцять) гривень 59 коп. штрафу з орендної плати. В іншій частині вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.09.2019 року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2019 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.09.2019 року залишено без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Таким чином, вказане вище свідчить про те, що грошове зобов`язання, визначене контролюючим органом згідно податкового повідомлення - рішення від 17.04.2019 року № , станом на дату прийняття відповідачем оскаржуваного рішення в даній справі (01.11.2019 року), в силу п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України вважалося неузгодженим, що в свою чергу не давало податковому органу правових підстав для вчинення дій, передбачених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України.

А відтак, прийняття контролюючим органом, оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є передчасним.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, ГУ ДПС у Київській області приймаючи податкове повідомлення - рішення від 01 листопада 2019 року № , діяло поза межами повноважень та у спосіб, що визначених Конституцією та законами України, необґрунтовано, упереджено, недобросовісно, не розсудливо, без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 01 листопада 2019 року № .

3. Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області (, 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5А) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 768, 40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень, 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко