Справа № 826/12034/16
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2020 року м. Київ № 826/12034/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Чудак О.М., суддів Пащенка К.С., Шейко Т.І., розглянувши в порядку загального позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Аерофлот - російські авіалінії» до Державної авіаційної служби України про визнання нечинною та скасування постанови,

установив:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Аерофлот - російські авіалінії» (далі - позивач, ПАТ «Аерофлот») до Державної авіаційної служби України (далі - відповідач, Державіаслужба) про визнання нечинною та скасування постанови від 06.07.2016 №6857.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено Порядок накладення та стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті, оскільки державний інспектор Байдуж Р.Е. під час оформлення протоколу підтвердив свої повноваження посвідченням державного інспектора Державіаслужби з авіаційного нагляду за льотною експлуатацією, а не з безпеки авіації.

При цьому, державний інспектор з льотної експлуатації мав право проводити інспектування у сфері безпеки авіації (в тому числі і безпеки польотів), лише за умови проходження відповідної підготовки, яку він не проходив, а отже не мав права здійснювати інспектування у сфері безпеки авіації.

Отже, позивач вважає, що у державного інспектора були відсутні повноваження на складення протоколу, що став підставою для винесення постанови.

Також представник позивача зазначає, що державний інспектор Байдуж Р.Е. в присутності представників позивача не лише не перевіряв інформацію, викладену в телеграмі Украероцентру, а навіть не міг пояснити зміст вчиненого правопорушення з боку позивача.

Водночас, інспектор орієнтувався в телеграмі лише завдяки працівнику юридичного відділу Державіаслужби, який пояснював, яку саме інформацію йому необхідно перенести з телеграми до протоколу, у зв`язку з чим державним інспектором під час оформлення протоколу не здійснювалась перевірка інформації, що стала підставою для встановлення факту вчинення з боку позивача правопорушення у галузі цивільної авіації.

Представник позивача вказує і на те, що відповідачем порушено вимоги порядку стосовно розгляду справ про правопорушення у галузі цивільної авіації, оскільки як свідчать матеріали справи, відповідачем не надано матеріалів справи про правопорушення у галузі цивільної авіації, на підставі яких саме Головою Державіаслужби винесено постанову, що свідчить про те, що остання винесена без жодних доказів вчинення з боку позивача правопорушення, визначеного в постанові.

Як вважає позивач, штраф на нього накладено з порушенням вимог пункту 3.5 Порядку, так як він може бути накладений на юридичну особу - суб`єкта авіаційної діяльності протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення.

Щодо наявності заборони використання повітряного простору, то позивач зазначив, що заборонені зони не можуть використовуватись шляхом видачі та опублікування повідомлень NOTAM.

Крім того, позивач вказав, що в постанові визначено, що позивач порушив вимоги пункту 118 Положення про використання повітряного простору України, натомість органами управління Повітряних Сил Збройних Сил не вживалися передбачені законодавством заходи щодо припинення порушень порядку використання повітряного простору України, що свідчить про те, що станом на 26.02.2016 був відсутній факт правопорушення у галузі цивільної авіації, визначений положеннями пунктів 94 та 118 Положення про використання повітряного простору України.

Відповідач у відзиві посилається, зокрема, на те, що при розгляді справи Державіаслужбою враховані усі обставини, що мали значення для прийняття спірної постанови.

Так, Державіаслужбою виданий NOTAM А2461/14, котрий встановлений на постійній основі та діє на час розгляду справи, відповідно до якого над півостровом Крим встановлена заборона використання повітряного простору (заборонена зона).

При цьому, NOTAM А2461/14 має у своєму тексті у полі визначення цілі літери NBO, що означає, що NOTAM відібрано для негайного сповіщення експлуатантів повітряних суден, для включення в РІВ та стосується виконання польотів, а відтак позивач та льотний екіпаж повітряного судна, який виконував рейс AFL 1637 знали про дію NOTAM А2461/14.

Таким чином, відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

У відповіді на відзив представник позивача фактично наводить ті самі доводи, що і в позовній заяві.

Заперечення на відповідь на відзив відповідача фактично зводяться до аргументів, наведених у відзиві.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов.

Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували та просили відмовити у їх задоволенні.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні та потреби заслухати свідка чи експерта, суд за клопотаннями представників учасників справи, на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

30.06.2016 державним інспектором Державіаслужби Байдужем Р.Е., у присутності представника ПАТ «Аерофлот», проведено перевірку інформації, викладеної в телеграмі Украероцентру №261117 (т. 1 а.с. 57), за наслідками чого складено протокол №6857 (т. 1 а.с. 10) про правопорушення у галузі цивільної авіації, в якому, у результаті перевірки встановлено наступне правопорушення: 26.02.2016 о 09 год. 04 хв. ПАТ «Аерофлот» здійснено політ з порушенням порядку використання повітряного простору України повітряним судом, яке виконувало рейс AFL 1637, незважаючи на заборону використання повітряного простору, чим порушено статтю 30 Повітряного кодексу України, пункт 94 та підпункти 1, 4, 6 пункту 118 Положення про використання повітряного простору України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 № 401.

06.07.2016 на підставі вказаного протоколу Державіаслужбою прийнято постанову №6857 (т. 1 а.с. 9) про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації, якою на позивача накладено штраф у розмірі 136 000 грн. за порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL 1637 о 09 год. 04 хв. 26.02.2016 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України, що є порушенням зазначених норм.

В цьому контексті варто зауважити, що зазначення у спірній постанові про протокол від 21.06.2016, а не від 30.06.2016 розцінюється судом як описка.

Не погоджуючись з названою постановою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 4 Повітряного кодексу України (далі - ПК України) державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України полягає у формуванні державної політики та стратегії розвитку, визначенні завдань, функцій, умов діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України, застосуванні заходів безпеки авіації, прийнятті загальнообов`язкових авіаційних правил України, у здійсненні державного контролю за їх виконанням та встановленні відповідальності за їх порушення.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 16 ПК України державні інспектори та особи, уповноважені на проведення перевірок, на підставі службового посвідчення та спеціального завдання на проведення перевірки відповідно до частини шостої цієї статті мають право складати протоколи та розглядати справи про адміністративні правопорушення і застосовувати фінансові санкції.

Частинами 1 та 2 статті 129 ПК України встановлено, що підставою для розгляду справи про правопорушення в галузі цивільної авіації, які зазначені в статті 127 цього Кодексу, є протокол. Протоколи про правопорушення в галузі цивільної авіації мають право складати керівник уповноваженого органу з питань цивільної авіації та його заступники, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи уповноваженого органу з питань цивільної авіації, керівники аеропортів, начальники служб авіаційної безпеки аеропортів або їх заступники.

Процедуру розгляду справ про правопорушення у галузі цивільної авіації, накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті передбачено у Порядку накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 26.12.2011 №637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2012 за №73/20386 (далі - Порядок №637).

Дія цього Порядку поширюється на суб`єктів авіаційної діяльності (далі - Суб`єкт) у разі здійснення ними правопорушення у галузі цивільної авіації та фізичних осіб у разі здійснення ними адміністративного правопорушення на повітряному транспорті (пункт 1.2 розділу І Порядку №637).

Оформлення матеріалів про правопорушення у галузі цивільної авіації визначено у розділі ІІ Порядку №637.

Згідно з пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку №637 підставою для розгляду справи про правопорушення у галузі цивільної авіації є протокол про правопорушення у галузі цивільної авіації, складений за формою згідно з додатком 1. Усі реквізити протоколу заповнюються розбірливим почерком українською мовою. Не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також унесення додаткових записів після того, як протокол підписаний особою, стосовно якої він складений.

Протоколи про правопорушення в галузі цивільної авіації мають право складати Голова Державіаслужби України, його заступники, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи Державіаслужби України, керівники аеропортів, начальники служб авіаційної безпеки аеропортів або їх заступники (пункт 2.2 розділу ІІ Порядку №637).

Відповідно до пункту 2.3 розділу ІІ Порядку №637 повноваження державних інспекторів підтверджуються посвідченням державного інспектора з авіаційного нагляду у Державіаслужбі України, а уповноважених на проведення перевірок посадових осіб Державіаслужби України - наказом Державіаслужби України про проведення перевірки та службовим посвідченням.

З аналізу наведених правових норм слідує, що протокол про правопорушення в галузі цивільної авіації мають право складати, зокрема, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи Державіаслужби, на підставі посвідчення державного інспектора та наказу Державіаслужби про проведення перевірки (спеціального завдання).

При цьому, повноваження державних інспекторів Державіаслужби ні ПК України, ні Порядком №637 не обмежені відповідною кваліфікацією посад, а тому посилання позивача на наявність у державного інспектора Державіаслужби Байдужа Р.Е. кваліфікації з авіаційного нагляду за льотною експлуатацією (т. 1 а.с. 106) не позбавляє його повноважень на проведення перевірки та оформлення матеріалів про правопорушення у галузі цивільної авіації.

Одночасно, на підтвердження правомірності дій інспектора щодо перевірки допущення позивачем порушень правил використання повітряного простору відповідачем надано наказ від 31.03.2016 №221 «Про проведення перевірки фактів порушення порядку використання повітряного простору» (т. 1 а.с. 192-197), яким відповідач уповноважив державних інспекторів, зокрема, з авіаційного нагляду за льотною експлуатацією, у тому числі Байдужа Р.Е. (т. 1 а.с. 195), здійснити перевірку інформації, викладеної в первинних повідомленнях про порушення порядку використання повітряного простору України, які надходять до Державіаслужби від Украероцентру та у разі встановлення правопорушень в галузі цивільної авіації вжити заходів щодо складання відповідних протоколів у встановленому законодавством порядку, тобто відповідним інспекторам делеговано функції на складання протоколів за вказаних умов, що також прямо передбачено наведеними положеннями ПК України та Порядку №637.

Крім того, судом встановлено, що протокол про правопорушення у галузі цивільної авіації від 30.06.2016 №6857 складений за формою згідно з додатком 1 Порядку №637, та містить усі необхідні реквізити, заповнені розбірливим почерком українською мовою, без закреслень, виправлень та підписаний державним інспектором і представником позивача.

Стосовно доводів позивача щодо належної обізнаності державного інспектора про суть вчинених порушень та неможливість самостійного заповнення реквізитів протоколів, то вони не підтверджуються жодними доказами та не впливають на правомірність дій відповідача при складанні протоколу про правопорушення у галузі цивільної авіації і, як наслідок, на правомірність оскаржуваної постанови.

Щодо порушення ПАТ «Аерофлот» повітряного простору України.

Відповідно до частини 1 статті 33 ПК України обслуговування повітряного руху в районах польотної інформації, диспетчерських районах, диспетчерських зонах, на маршрутах обслуговування повітряного руху, у тому числі в повітряному просторі над відкритим морем, де відповідальність за обслуговування повітряного руху міжнародними договорами України покладена на Україну (крім зон та аеродромів, де обслуговування повітряного руху здійснюється відповідними підрозділами державних органів, органів місцевого самоврядування), організується та здійснюється в порядку, встановленому Положенням про використання повітряного простору України.

Для виконання польоту необхідно отримати від уповноваженого органу з питань цивільної авіації дозвіл на виліт цивільного повітряного судна з аеродрому України, приліт повітряного судна до аеродрому України або на проліт територією України, за винятком випадків, установлених авіаційними правилами України. Порядок подання запиту щодо видачі такого дозволу, умови та порядок його видачі встановлюються авіаційними правилами України (частини 6, 7 статті 46 ПК України).

В той же час, розділ 7 Положення про використання повітряного простору України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 №401 (далі - Положення №401), чинного на момент виникнення спірних правовідносин, регулює питання заборон та обмежень використання повітряного простору.

Згідно з пунктом 93 Положення №401 в окремих частинах повітряного простору встановлюються заборона або обмеження на його використання, які публікуються в документах з аеронавігаційної інформації та/або включаються до плану використання повітряного простору. Форма та зміст плану використання повітряного простору визначаються інструкцією з управління використанням повітряного простору.

Заборона використання повітряного простору на постійній основі встановлюється Державіаслужбою за поданням відповідних державних органів, підприємств, установ та організацій і оприлюднюється в документах з аеронавігаційної інформації. Тимчасова заборона використання окремих частин повітряного простору встановлюється в інтересах користувачів, які подали відповідні заявки, з урахуванням пріоритетів, установлених цим Положенням, та принципів гнучкого використання повітряного простору відповідно до Європейської концепції гнучкого використання повітряного простору. Інформація про тимчасову заборону використання повітряного простору доводиться Украероцентром та службою аеронавігаційної інформації до відома всіх користувачів повітряного простору (пункти 101, 102 Положення №401).

Відповідно до підпункту «n» пункту 5.1.1.1 розділу 5.1 Глави 5 Додатку 15 до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року «Служби аэронавигационной информации» (далі - Додаток 15) та Doc. 8126 ИКАО «Руководство по службам аэронавигационной информации» (далі - Doc. 8126), які є обов`язковими як для України, так і для Російської Федерації, згідно зі статтями 37 та 38 зазначеної Конвенції, та згідно з абзацом 15 підпункту 3.2.1.2 пункту 3.2.1 Правил обслуговування аеронавігаційною інформацією, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 01.07.2004 №564 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 23.07.2004 за №913/9512 (далі - Правила №564), інформація щодо встановлення заборонених зон публікується шляхом видання повідомлень NOTAM, які є елементом об`єднаного пакету аеронавігаційної інформації (розділ 1.1 глави 1 Додатку 15).

Як встановлено судом, до управління забезпечення аеронавігаційного обслуговування польотів та до Міжнародної служби NOTAM (NOF) від Украероцентру, який є головним оперативним підрозділом об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України (пункт 6 Положення про об`єднану цивільно-військову систему організації повітряного руху України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.1999 №1281), мережею авіаційного фіксованого електрозв`язку (AFTN) надійшов запит про встановлення забороненої зони над територією півострова Крим, який затверджений уповноваженими особами Державіаслужби, що стало підставою для опублікування NOTAM А1391/14 (т. 1 а.с. 198) та в наступному NOTAM A2461/14 (т. 1 а.с. 199-200) щодо закриття повітряного простору над півостровом Крим.

Водночас, розділом 3 Методичних рекомендацій щодо подання, розгляду, затвердження та публікації аеронавігаційної інформації регламентується порядок обробки запитів та видання NOTAM, затверджених наказом Державіаслужби від 29.07.2011 №142 (далі - Рекомендації №142), регламентується порядок обробки запитів на видання NOTAM.

Згідно з пунктом 3.1 Рекомендацій №142 запит на видання NOTAM (далі - запит) подається відповідно до вимог, визначених у підпункті 3.2.2 Правил №564, на адресу органу міжнародного NOTAM та департаменту аеронавігації та зовнішніх зв`язків.

Відповідно до підпункту 3.2.2.2 підпункту 3.2.2 пункту 3.2 Правил №564 запит на видання NOTAM щодо планової інформації необхідно погодити з Державіаслужбою України.

Після отримання запиту департаментом аеронавігації та зовнішніх зв`язків аналізується зміст отриманого запиту щодо встановлення категорії наданої інформації відповідно до додатка 4 цих Методичних рекомендацій та визначаються департаменти/управління Державіаслужби України, з якими має бути погоджено отриманий запит (пункт 3.4 Рекомендацій №142).

Згідно з пунктами 3.5 та 3.6 Рекомендацій №142 погодження здійснюється у якомога найкоротший термін (не пізніше 1 години після отримання запиту). У разі відсутності заперечень з боку відповідних департаментів/управлінь Державіаслужби України протягом 1 години після отримання запиту орган міжнародних NOTAM (NOF) видає NOTAM згідно із запитом. При цьому департамент аеронавігації та зовнішніх зв`язків інформує NOF за допомогою телефону про відсутність заперечень.

NOF перед публікацією здійснює перевірку запиту щодо коректності та відповідності до інформації, що опублікована в АІР України (пункт 3.7 Рекомендацій №142).

Відповідно до пункту 3.8 Рекомендацій №142 під час погодження начальник відповідного департаменту/управління Державіаслужби України (чи особа, яка його заміщує) візує текст запиту, що є дозволом для публікації.

Такий порядок розгляду, затвердження та опублікування аеронавігаційної інформації відповідає додаткам до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року, зокрема, відповідно до підпункту 2.1.1 пункту 2.1 глави 2 Doc. 8126 «Авиационный полномочный орган государства должен распределить между техническими отделами своего центрального аппарата обязанности по подготовке исходных данных, которые требуются службе аэронавигационной информации (САИ) для NOTAM, предполетные информационные бюллетени (РІВ) Поэтому технические отделы должны обеспечить надежные и скоростные каналы связи с САИ».

Також згідно з підпунктом 1.1.2 пункту 1.1 глави 1 Doc. 8126 «Об обязанности командира воздушного судна ознакомиться со всей имеющейся информацией, относящейся к предстоящему полету, говорится в главе 2 Приложения 2. В отношении международного коммерческого воздушного транспорта существуют жесткие требования ИКАО, соблюдение которых можно обеспечить лишь путем предоставления такой информации, которая обычно подготавливается САИ. Пилоты должны быть знакомы с правилами и процедурами всех государств, которые они будут пролетать. В части I Приложения 6 указано, что на борту воздушного судна должны иметься определенные конкретные виды информационных материалов и что ни один полет не может выполняться до тех пор, пока не будет обоснованной уверенности в том, что необходимые для полета средства и обслуживание имеются в наличии и находятся в рабочем состоянии. Обеспечить соблюдение требований в отношении международной авиации общего назначения и полетов вертолетов (соответственно части II и III Приложения б) также можно лишь путем обеспечения такой информации, которая предоставляется службой аэронавигационной информации».

Тобто, виконуючи міжнародні рейси над територією України, пілоти не вивчають законодавство України та розпорядчі документи Державіаслужби, оскільки останні перед початком виконання такого польоту керуються виключно опублікованою аеронавігаційною інформацією - NOTAМ.

Вимоги до змісту, правил видачі та опублікування NOTAM уніфіковані для всіх країн, що приєднались до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року та містяться у Додатку 15 тa Doc. 8126.

Так, згідно з пунктом 5.1.1 глави 5 Додатку 15: «NOTAM составляется и издается незамедлительно в тех случаях, когда подлежащая распространению информация носит временный и непродолжительный характер, или в случае введения в срочном порядке важных с эксплуатационной точки зрения постоянных изменений или временных изменений, носящих долгосрочный характер, исключая обширный текстовой и/или графический материал.».

«Текст NOTAM составляется с использованием значений/единообразной сокращенной фразеологии, предписанных для кода NOTAM ИКАО, дополненного за счет сокращений ИКАО, индексов, определителей, указателей, позывных, частот, цифр и открытого текста. Подробный инструктивный материал по подготовке NOTAM, содержится в документе Doc 8126.» (пункт 5.2.2 глави 5 Додатку 15).

Відповідно до підпункту 5.2.2.1 пункту 5.2.2 глави 5 Додатку 15: «Когда NOTAM отбирается для международной рассылки, в части, содержащие открытый текст, включается текст на английском языке.».

NOTAM є складовою частиною об`єднаного пакета аеронавігаційної інформації, визначення якого міститься в пункту 1.1 «Определения» Глави 1 Додатку 15.

Відповідно до підпункту 2.1.2 пункту 2.1 глави 2 Правил №564 аеронавігаційна інформація затверджується Державіаслужбою України та публікується САІ (Служба аеронавігаційної інформації, яка входить до складу Украероруху - пункт 1.4 глави 1 Правил №564).

Отже, починаючи з 09 год. 00 хв. 27.06.2014 над півостровом Крим встановлена заборонена зона, про що свідчить опублікована в NOTAM A2461/14 інформація.

Вказане в силу положень Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року зумовлює відсутність підстав у позивача для користування повітряним простором над Україною - півостровом Крим, у тому числі і за наявності повідомлень посадових осіб аеропорту про готовність прийняти відповідний рейс.

Так, протоколом про правопорушення у галузі цивільної авіації від 30.06.2016 №6857 встановлено порушення, яке полягає в тому, що 26.02.2016 о 09 год. 04 хв. здійснено політ з порушенням використання повітряного простору України повітряним судом AFL 1637.

Оскільки певні рейси, за наслідком виконання яких складено протоколи та винесено постанови, мали місце в забороненій для польотів зоні, над півостровом Крим, визначеної NOTAM A2461/14, та під час його дії, позивачем допущено порушення норм Положення №401, а відтак і положень ПК України.

При цьому, попри заборону, під час розгляду справи не встановлено обставин, які б спростовували факт виконання польоту над півостровом Крим (АР Крим, Україна). Між тим, сам факт підтверджується наявною в матеріалах справи картою візуальних польотів (т. 1 а.с. 116).

Стосовно дозволів на використання повітряного простору, то слід зазначити, що особи заінтересовані у провадженні діяльності, зазначеної у пункті 3 Положення №401, повинні подати відповідну заявку на використання повітряного простору (абзац 1 пункту 56 Положення №401).

Згідно з пунктом 61 Положення №401 органи управління Повітряних Сил Збройних Сил, Украероцентр здійснюють контроль за виконанням регулярних внутрішніх та міжнародних польотів, а також транзитних регулярних польотів та наданням органами ОПР послуг з обслуговування повітряного руху. З цією метою користувачі повітряного простору подають Украероцентру перелік повторюваних планів польотів не пізніше ніж за 14 діб до початку польоту, а зміни до цього переліку - за 7 діб до введення їх у дію. Украероцентр доводить перелік повторюваних планів польотів до РДЦ та органів управління Повітряних Сил Збройних Сил.

Як вбачається зі змісту пунктів 74, 75 Положення №401 наявність комплексного дозволу, який складається з: дозволу на виконання польотів, який видається Державіаслужбою, Генеральним штабом Збройних Сил та дозволу на використання повітряного простору, який видається Украероцентром, РДЦ на підставі відповідної заявки після отримання дозволу на виконання польотів.

Украероцентр та РДЦ, отримавши заявку на використання повітряного простору, приймають відповідне рішення, про що інформують заявника. У разі затвердження заявки на використання повітряного простору Украероцентр та РДЦ повідомляють про прийняте рішення органи управління Повітряних Сил Збройних Сил (пункт 76 Положення №401).

Таким чином, дозвіл на виконання польотів та дозвіл на використання повітряного простору є різними по своїй суті (включаючи зміст та суб`єктний склад осіб, які їх видають), з огляду на що у позивача повинні бути відомості щодо направлення ним відповідних заявок та інформація про прийняті по ним рішення, що передбачено вказаними нормами Положення №401.

Разом з тим, у відповідності до частини 1 статті 77 КАС України позивач повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Між тим, під час розгляду справи не встановлено доказів та на їх підставі фактів, обставин, які б доводили наявність у позивача відповідних заявок та дозволів на використання повітряного простору. Таких заявок та рішень по ним позивачем суду надано не було.

Дозвіл на використання повітряного простору, який видається Украероцентром, РДЦ у позивача відсутній, а тому вказане свідчить про допущення ним порушення норм Положення №401 та, відповідно, положень ПК України.

Таким чином, судом не встановлено, а позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами існування обставин, за наявності яких можливе виконання польотів у повітряному просторі чи в окремих його частинах, де встановлено заборону. Крім того, позивачем не спростовано доводів відповідача про виконання зазначеного польоту за рейсом AFL 1637 в контрольованому повітряному просторі України без двостороннього радіозв`язку з органом обслуговування повітряного руху.

З приводу розслідувань порушень порядку використання повітряного простору варто зазначити таке.

Згідно з пунктом 104 Положення №401 контроль за дотриманням рішень про встановлення заборон та обмежень використання повітряного простору покладається на відповідні органи, які їх встановили.

Відповідно до підпунктів 1, 4, 6 пункту 118 Положення №401 до порушень порядку використання повітряного простору, що підлягають розслідуванню, належать: використання повітряного простору без дозволу та/або порушення умов його використання, крім випадків, що передбачені цим Положенням; порушення вимог щодо порядку перетинання державного кордону та виконання польоту в зоні з особливим режимом використання повітряного простору; політ повітряного судна, яке не відповідає на запит засобів радіолокаційної системи державного розпізнавання, крім суден, на яких апаратура радіолокаційної системи державного розпізнавання не передбачена або які повертаються з несправною апаратурою радіолокаційної системи державного розпізнавання з аеродромів (посадкових майданчиків) іноземних держав, де ремонт такої апаратури неможливий.

При цьому, відповідно до абзацу 2 пункту 118 Положення №401 щодо всіх випадків порушення порядку використання повітряного простору проводиться розслідування.

Водночас, пунктами 124, 125 Положення №401 визначено, що для розслідування порушень порядку використання повітряного простору рішенням Державіаслужби призначається комісія із службового розслідування, до складу якої включаються представники заінтересованих державних органів, підприємств, установ та організацій. Комісія із службового розслідування у своїй діяльності керується Повітряним кодексом України, Правилами польотів у повітряному просторі України, Інструкцією про розслідування порушень порядку використання повітряного простору України та цим Положенням.

У разі допущення порушення порядку використання повітряного простору іноземним повітряним судном дані засобів об`єктивного контролю органів ОПР передаються Украероцентром Державіаслужбі. Державіаслужба передає протягом 3 діб інформацію про зазначене порушення органам авіаційної влади держави реєстрації (власника, експлуатанта) повітряного судна (пункт 126 Положення №401).

Розслідування авіаційних подій та інцидентів з цивільними повітряними суднами України та іноземними цивільними повітряними суднами, фактів порушення порядку використання повітряного простору України покладається на спеціалізовану експертну установу з розслідування авіаційних подій (частина 8 статті 4 ПК України).

Відповідно до частини 1 статті 9 та частини 9 статті 119 ПК України розслідування авіаційних подій та інцидентів з цивільними повітряними суднами і літальними апаратами України та іноземними цивільними повітряними суднами, які сталися на території України, а також порушення вимог щодо використання повітряного простору України здійснює спеціалізована експертна установа з розслідування авіаційних подій, що утворюється та статус якої визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2012 №228 утворено Національне бюро з розслідування авіаційних подій та інцидентів з цивільними повітряними суднами (пункт 1), а також затверджено Положення про нього (пункт 2).

Згідно з пунктом 3 вказаного Положення Національне бюро є державною спеціалізованою експертною установою з розслідування авіаційних подій та інцидентів з цивільними повітряними суднами.

Тобто, розслідування по кожному факту порушення порядку використання повітряного простору України проводить саме Національне бюро, з огляду на що доводи позивача щодо не проведення Державіаслужбою розслідування авіаційної події, що мала місце 26.02.2016, є помилковими. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.03.2018 у справі №826/10898/14 (адміністративне провадження №К/9901/4878/18).

Що стосується процедурних порушень, які допущені контролюючим органом при розгляді справи про правопорушення, то вони не можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності, у разі підтвердження факту правопорушення. Процедурні порушення не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності прийнятого за наслідками розгляду справи про правопорушення рішення. Натомість, вчинені контролюючим органом процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки ці порушення вплинули на можливість порушника захистити свої права та чи призвели процедурні порушення вплив на встановлення обставин порушення та на наслідки, а не відповідні дії.

Крім того, предметом даного адміністративного позову є постанова про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15.05.2019 у справі №826/10919/14 (провадження №К/9901/2473/18).

Щодо строків накладення Державіаслужбою штрафу, то суд вважає недоведеними твердження представника позивача відносно того, що при прийнятті оскаржуваної постанови відповідачем порушено строки накладення стягнення, які визначені частиною 3 статті 128 ПК України та пунктом 3.5 Порядку №637, з огляду на наступне.

Статтею 128 ПК України встановлено, що справи про правопорушення у галузі цивільної авіації розглядаються уповноваженим органом з питань цивільної авіації, за результатами розгляду приймається постанова. Від імені уповноваженого органу з питань цивільної авіації розглядати справи про правопорушення і накладати стягнення мають право керівник уповноваженого органу з питань цивільної авіації та його заступники, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи уповноваженого органу з питань цивільної авіації. Державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи уповноваженого органу з питань цивільної авіації мають право накладати стягнення у розмірі до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Штраф може бути накладено на юридичну особу - суб`єкта авіаційної діяльності протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення. У разі вчинення юридичними особами - суб`єктами авіаційної діяльності двох або більше правопорушень штрафи накладаються за кожне вчинене правопорушення окремо.

Аналогічні строки накладення на юридичну особу - суб`єкта авіаційної діяльності штрафу передбачено пунктом 3.5 Порядку №637.

З системного аналізу викладених норм видно, що вони фактично передбачають два строкові обмеження. Одне з них полягає у тому, що штраф не може бути накладено після спливу трьох років з дня вчинення відповідного порушення юридичною особою - суб`єктом авіаційної діяльності, зокрема, порушення порядку використання повітряного простору.

Другий обмежувальний строк полягає у тому, що штраф не може бути накладено пізніше шести місяців з дня виявлення уповноваженим органом з питань цивільної авіації відповідного порушення.

Таким чином, другий обмежувальний строк при накладенні штрафу за порушення норм, зокрема, порядку використання повітряного простору полягає у тому, що його не може бути застосовано пізніше шести місяців із дня виявлення правопорушення.

Аналіз приписів наведеної норми дає підстави для висновку, що при виявленні факту вчинення юридичною особою - суб`єктом авіаційної діяльності порушення відповідних норм уповноважений орган з питань цивільної авіації, приймаючи рішення про накладення штрафу, має діяти в межах граничних строків, встановлених частиною 3 статті 128 ПК України та пункту 3.5 Порядку №637. Закінчення будь-якого зі встановлених зазначеними нормами строків застосування штрафу виключає застосування таких санкцій.

Відтак, проаналізувавши положення норми ПК України та Порядку №637 суд приходить до висновку, що лише дотримання порядку та строків накладення штрафів за правопорушення в галузі цивільної авіації може бути належною підставою для винесення уповноваженим органом з питань цивільної авіації рішення про накладення штрафу.

В протилежному випадку, невиконання вимог частини 3 статті 128 ПК України та пункту 3.5 Порядку №637 призведе до протиправності рішення про накладення штрафу та, як наслідок, його скасування.

Водночас, згідно з пунктом 121 Положення №401 інформація про факти порушення порядку використання повітряного простору невідкладно доводиться до відома Державіаслужби, Украероцентру, командного центру Повітряних Сил Збройних Сил, штабу Антитерористичного центру при СБУ та відповідних органів ОПР.

Як вбачається з матеріалів справи, телеграма Украероцентру складена 26.02.2016 та, відповідно, в силу вимог пункту 121 Положення №401, доведена до відома Державіаслужби 26.02.2016, тобто відповідач встановив факт вчинення правопорушення з боку позивача саме 26.02.2016, у зв`язку з чим початком відліку строку накладення уповноваженим органом з питань цивільної авіації штрафу на позивача є 27.02.2016 (кінцевий термін 27.08.2016), натомість оскаржувана постанова прийнята відповідачем 06.07.2016, що свідчить про її прийняття в межах строку, визначеного частиною 3 статті 128 ПК України та пунктом 3.5 Порядку №637.

Враховуючи викладене у сукупності, суд не вбачає належних правових підстав для визнання нечинною та скасування постанови відповідача від 06.07.2016 №6857.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих позивачем доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що за обставин необґрунтованості заявлених позивачем вимог, відсутності витрат відповідача на залучення свідків та проведення експертизи, підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 242-246, 255, 287 КАС України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Аерофлот - російські авіалінії» до Державної авіаційної служби України про визнання нечинною та скасування постанови, - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя О.М. Чудак

Суддя К.С. Пащенко

Суддя Т.І. Шейко