Справа № 159/3369/20
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 рокум. КовельСправа № 159/3369/20

Провадження № 2-а/159/98/20

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого - судді Логвинюк І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Північної митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

в с т а н о в и в:

13.07.20 р. позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом, просить визнати протиправною та скасувати постанову про порушення митних правил № 0 244/10 200, якою його було визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України і накладено адмінстягнення у виді штрафу в сумі 11 342 грн, 85 коп. (далі - оскаржувана постанова). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.06.20 р. відповідачем в особі в. о. начальника Північної митниці ДМС України Подоляко В. було винесено оскаржувану постанову у справі про порушення митних правил, згідно з якою його як ФОП було визнано винуватим у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 % несплаченої суми митних платежів, що становить 11 342 грн, 85 коп. Він не погоджується з оскаржуваною постановою. Покликаючись на ст. 529 МК України, зазначає, що 28.02.20 р. до відділу митного оформлення № 2 митного посту «Шостка» (далі - МП) Північної митниці ДМС ним як декларантом з метою оформлення у митному режимі «імпорт» товару: «Автомобіль, легковий, що б/у, марка Ford, модель Focus, номер кузова НОМЕР_1 , загальна кількість місць (включаючи водія) - 5, призначений для перевезення людей та для використання на дорогах загального користування, тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1 560 см. куб, потужність двигуна - 80 Кw, екологічна норма - ЕURО 4, власна вага - 1 391 кг, маса у разі максимального завантаження - 1 885 кг, номер двигуна - немає даних, колісна формула - 4x2, тип кузова універсал, календарний рік виготовлення - 2011, дата першої реєстрації - 19.01.11 р., модельний рік виготовлення - 2011, країна виробника - Німеччина, торгівельна марка Ford, країна походження - «Німеччина», було подано у електронному вигляді митну декларацію (далі - МК) № IМ40ДЕ № UА102300/2020/000324 та товаросупровідні документи. 03.03.20 р. головним держінспектором відділу митного оформлення № 2 МП «Шостка» Північної митниці ДМС Михайленко Т.П. було складено протокол за ознаками порушення митних правил за ст. 485 МК України щодо нього та повідомлено, що фактична дата виготовлення цього т/з - грудень 2010 р..Власником цього автомобіля - ОСОБА_3 - було зроблено висновок експертного дослідження від 03.03.20 р. № 19/5 942/647, складений Сумським НДЕКЦ, що виготовлений в день складання протоколу. Ним була подана попередня електронна МД № UА102300/2020/000227 від 18.02.20 р. на той же МП, яку було оформлено тим самим інспектором, яка 03.03.20 р. склала щодо нього протокол і пропустила авансовий платіж за Т/З із врахуванням вікового коефіцієнту за 2011 р. випуску. Тому вважає, що при здійсненні митного оформлення вказаного вище т/з має застосовуватись акцизний податок із врахуванням вікового коефіцієнту (2010 р. випуску, а не 2011 р. випуску), що призвело до зменшення розрахункового розміру митних платежів на суму 3 780 грн, 95 коп.. Правомірність його дій щодо зазначення року випуску автомобіля на підставі поданих реєстраційних і технічних документів узгоджується із положенням Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що перемішуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом ДМС України 17.11.05 р. № 1 118 (у ред. наказу ДМС від 17.03.08 р. № 229) (далі - Правила). Покликаючись на п. п. 7, 8 Правил, зазначає, що Міжнародною організацією стандартизації (ТЗО) запроваджено з 1976 р. міжнародний стандарт ідентифікаційних позначень автомобіля IS0 3779 - 1983, гармонізований з державним стандартом України ДСТУ 3525 - 97 обов`язкового застосування в Україні, які складаються з міжнародного коду виробника Т/З (перші 3 символи), описової частини (подальші 6 символів) і розпізнавальної частини (останні 8 символів), за якими визначається ідентифікаційний номер Т/З. Ідентифікаційний номер індивідуальний для кожного Т/З. У разі визначення року виготовлення Т/З необхідно враховувати, що за міжнародним стандартом IS0 3779 -1983 виробника Т/З зазначають в ідентифікаційному номері або календарний, або модельний рік виготовлення Т/З, тобто, наступний модельний рік починається після 1 липня поточного календарного року. Стандартом IS0 3779 - 1983 для кодування модельних років виготовлення Т/З рекомендовано використання 10 - го символу у 17 - значному ідентифікаційному номері та символів, наведених у табл. 4.4 додатка до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом МЮ України, ФДМ України від 24.11.03 р. № 1 425/ 2092, зареєстрованої у МЮ України 24.11.03 р. за № 1 074/8 395. Календарний і модельний роки виготовлення можуть також визначатись за розпізнавальною частиною ідентифікаційного номера (останні 8 знаків). Більшість виробників Т/З зазначають рік виготовлення 10 - м символом у 17 - значному ідентифікаційному номері. Але існують виробники Т/З, що зазначають рік виготовлення знаком, розміщеним у іншому місці ідентифікаційного номера Т/З. Деякі виробники формують ідентифікаційний номер Т/З, у якому рік виготовлення взагалі не зазначається. За рік виготовлення Т/З приймається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік). Якщо у ідентифікаційному номері нового Т/З не міститься повна інформація про календарну дату його виготовлення, то такою датою вважається дата виготовлення, зазначена у технічних документах виробника Т/З. Якщо календарну дату виготовлення Т/З, що б/у, визначити за його ідентифікаційним номером неможливо, то за основу береться рік виготовлення, визначений за його ідентифікаційним номером, з урахуванням календарної дати першої реєстрації Т/З. Датою першої реєстрації Т/З, що б/у, є дата, зазначена у спеціальній графі техпаспорта (свідоцтва про реєстрацію), наприклад, паспорта німецького зразка, або дата видачі техпаспорта (свідоцтва про реєстрацію). У разі відсутності даних про дату першої реєстрації, коли модельний чи календарний рік виготовлення Т/З, зазначений у ідентифікаційному номері, збігається з роком початку його експлуатації, датою виготовлення вважається 1 січня року, зазначеного у ідентифікаційному номері Т/З. Якщо встановлений за ідентифікаційним номером модельний рік виготовлення не збігається з роком початку експлуатації Т/З, що зазначено у реєстраційному документі, і перевищує його, датою виготовлення вважається 1 липня зазначеного у реєстраційних документах року. Якщо встановлений за ідентифікаційним номером календарний або модельний рік виготовлення не збігається з роком початку експлуатації Т/З, що зазначено у реєстраційному документі, і є меншим за нього, датою виготовлення вважається 1 січня календарного року, зазначеного у ідентифікаційному номері. У разі неможливості визначення року виготовлення Т/З за ідентифікаційним номером, роком виготовлення вважається рік, що значиться у реєстраційних і техдокументах на Т/З. Датою початку користування Т/З, що б/у та ввозяться на митну територію України, вважається дата першої реєстрації Т/З, визначена у реєстраційних документах, що видані уповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці Т/З на постійній основі. У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації Т/З, датою початку користування вважається перший день першого місяця року, зазначеного у ідентифікаційному номері Т/З, а за відсутності у ідентифікаційному номері року виготовлення - 1 січня виготовлення, зазначеного у реєстраційних документах. Саме на підставі реєстраційних і техдокументів на ввезений автомобіль він зазначив рік випуску Т/З як 2011. Вважає, що у його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, тому оскаржувану постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки визначаючи рік випуску задекларованого авта він діяв добросовісно, без умислу заявлення неправдивих відомостей про т/з та зменшення розміру митних платежів, так як Т/З був пропущений на митну територію України 2011 р. випуску. У нього не було підстав для сумнівів щодо правильності року виготовлення т/з. Покликаючись на судову практику, ч. 4 ст. 3 МК України, зазначає, що факт невідповідності заявленого ним у декларації року виготовлення авта не може бути доказом того, що його дії були направлені на умисну недоплату податків та зборів та доказом його винуватості. Покликаючись на ч. 1 ст. 531 МК України, просить позов задовольнити.

Провадження у справі було відкрито за ухвалою суду від 17.07.20 р..

Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем було отримано під розпис 28.07.20 р..

За станом на 01.09.20 р. до суду не надійшло відзиву на розглядувану позовну заяву від відповідача.

Суд, дослідивши докази, що зібрані у справі, приходить до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення.

Предметом оскарження є постанова у справі про порушення митних правил № 0 244/10 200/20 від 24.06.20 р., винесена посадовою особою відповідача як суб`єкта владних повноважень.

За змістом оскаржуваної постанови позивач як ФОП та декларант 28.02.20 р. з метою оформлення у митному режимі «імпорт» вказаного вище автомобіля, подав Північній митниці митну декларацію IМ40ДЕ № UА102300/2020/000324, де у графі «31» ним при цьому зазначений календарний рік виготовлення автомобіля - 2011, модельний рік виготовлення - 2011. Розрахунок необхідних до сплати платежів було проведено з урахуванням календарного року виготовлення транспортного засобу - 2011.

Однак в ході перевірки Північною митницею було отримано дані про це авто про те, що автомобіль цієї моделі є грудень 2010 р.. Таким чином нарахування обов`язкових платежів повинно відбуватись за вищою ставкою і різниця митних платежів становить 3 780 грн, 95 коп.

Рішення про накладення адмінстягнення прийнято у відсутності ОСОБА_1 , копію оскаржуваної постанови надіслано особі поштою.

Днем виявлення правопорушення у діях позивача є фіксація про таке у протоколі про порушення митних правил, тобто, 24.05.20 р., а тому адміністративне стягнення за порушення митних правил на позивача накладено у строк, визначений ч. 1 ст. 467 МК України.

Позов задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена вище норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним; вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Відповідно до ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Стаття 260 МК України передбачає, що якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, вона може подати органу доходів і зборів тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобов`язання про подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Згідно з ч. ч. 1, 8 ст. 264 МК України митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

За змістом ст. 485 МК України передбачено адміністративну відповідальність за заявлення у митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Однак суд не приймає до уваги покликань позивача на те, що у його діях відсутні будь - які ознаки вчинення правопорушення умисно, оскільки правопорушення, передбачене ст. 485 МК України, передбачає наявність у діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру та винуватості у формі прямого умислу, а відтак, відсутності у матеріалах справи належних та допустимих доказів того, що документи, подані до митного оформлення, містять неправдиві дані, тобто, відомості зазначені у них належним чином і не перевірені та не спростовані, виходячи з такого.

МК України не передбачено норми, якою передбачався б виключно прямий умисел на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України. Так суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується умисною або необережною (самовпевненість чи недбалість) формами вини. Ставлення винуватої особи до наслідків у вигляді недоборів митних платежів, за відсутності ознак злочину, може характеризуватися непрямим умислом або необережністю. Для кваліфікації дій за ст. 485 МК України не мають значення мотив і мета вчинення такого правопорушення, а також те, чи настали шкідливі наслідки.

Склад такого порушення включає в себе ознаки, що характеризують зовнішній акт поведінки особи, його спрямованість і наслідки, ознаки, що характеризують самого правопорушника; його психічне ставлення до вчиненого. Ознаки складу порушення митних правил характеризують: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона порушення митних правил. Усі зазначені елементи складу порушення митних правил нерозривно поєднані між собою. Наявність цих елементів обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння як порушення митних правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Згідно з п. 8 ст. 4 МК України декларант це особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого МК України, надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей, у випадках, визначених цим Кодексом та ПК України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розд. X МК України.

Згідно з ч. 1 ст. 293 МК України особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант.

Відповідно до ст. 215 ПК України ставка податку визначається за формулою, до якої включається коефіцієнт, що дорівнює кількості повних календарних років з року, наступного за роком виробництва відповідного транспортного засобу, до року визначення ставки податку.

Митниця виходить з принципу доброчесності суб`єкта декларування щодо законності здійсненої діяльності на підставі необхідних для митного оформлення товару документів. Оскільки позивач подав для митного оформлення товару передбачені митним законодавством необхідні у даному випадку документи, то митницею і було здійснено митне оформлення товару за заявленою на той час митною вартістю. Однак митниця, у разі підозри у частині правдивості відомостей, вказаних у поданих до митного оформлення документах, залишає за собою право ініціювати їх перевірку на автентичність, що і було зроблено.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що декларант повинен вжити заходів для з`ясування відомостей саме щодо року випуску, а не року первинної реєстрації транспортного засобу, щодо якого подається декларація.

Відповідно до ч. 5 ст. 334 МК України з метою здійснення митного контролю після випуску товарів органи доходів і зборів мають право направляти письмові запити та отримувати документи або їх засвідчені копії, інформацію (у т. ч. у електронній формі), що стосуються переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, випуску товарів та їх використання на митній території України або за її межами.

Як вбачається з матеріалів справи, митний орган отримав дані про те, що вказаний вище автомобіль виготовлений у грудні 2010 р., а не у січні 2011 р., як про це вказав позивач у декларації.

Доказів на спростування невідповідності висновків митного органу фактичним обставинам справи, позивач не надав.

Таким чином позивачем у митній декларації IМ 40ДЕ № UА102300/2020/000324 від 28.02.20 р. було заявлено неправдиві відомості щодо року випуску вказаного вище транспортного засобу попри попереднє зауваження митниці позивачеві про те, що ним неправильно зазначене рік випуску автомобіля, що вбачається зі змісту протоколу про порушення МП № 0 244/10 200/20 щодо позивача від 03.03.20 р., що і призвело до зменшення нарахування обов`язкових платежів.

Крім того позивачем, як вбачається з оскаржуваної постанови, попередньо було подано митниці витяг з Інтернет - ресурсу від 17.02.20 р., що містить інформацію про те, що зазначений вище автомобіль є 2010 р. випуску, дата виробництва - грудень 2010 р..

Позивачеві відомо, що з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Тому у діях позивача наявний склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України. Отже оскаржувана постанова прийнята уповноваженим суб`єктом, з дотриманням процедури, стягнення накладено в межах санкції статті, за якою особу визнаною винуватою.

Доводи позивача не спростовують правомірності винесення оскаржуваної постанови.

З огляду на наведене вище позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 5 - 9, 19, 72, 77, 90, 211, 241, 242, 245, 246, 250, 286 КАС України, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 4, ч. 1 ст. 257, ст. ст. 257, 260, ч. ч. 1, 8 ст. 264, ч. 1 ст. 293, ч. 5 ст. 334, ст. 485, ч. 1 ст. 495, ст. 529 МК України, ст. 215 ПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , і. н. НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Північна митниця Державної митної служби України, юридична адреса: 14017, м. Чернігів, просп. Перемоги, 6.

Головуючий:І. М. Логвинюк