Справа № 240/1243/20
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року м. Житомир справа № 240/1243/20

категорія 111060000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Житомирській області від 14.11.2019 №Ф-201697-51У про сплату ОСОБА_1 заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 9312,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач був фізичною особою-підприємцем та з 01.01.2016 по 01.01.2017 перебував на спрощеній системі оподаткування (група 3, ставка податку 5%, не платник ПДВ), що підтверджується відомостями з відповідного реєстру платників єдиного податку. Виключення позивача з реєстру платників єдиного податку відбулось на підставі заяви платника про добровільну відмову від спрощеної системи оподаткування. Водночас, у подальшому 23.01.2018 позивачем помилкового було подано річну звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 календарний рік разом з додатком - таблицею 2 (яка стосується фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) замість таблиці 1 (яка мала б бути подана, оскільки стосується загальної системи оподаткування). Дана помилка платника мала наслідком помилкове задвоєння суми внеску у системах контролюючого органу, у зв`язку з чим контролюючий орган не взяв до уваги сплачені суми внеску за 2017 рік у загальній сумі 8448,00 грн. (копії квитанцій додаються, за виключенням червня, серпня, листопада, оскільки квитанції за дані місяці втрачено, але факт сплати внеску повністю за 2017 рік визнається сторонами та встановлений в рішенні суду) та виніс оскаржувану вимогу за період 2017 року, внесок за який було сплачено в повному обсязі. Чинним законодавством України не передбачено можливості одночасного перебування платника податку на загальній та на спрощеній системі оподаткування. Саме по собі подання невірної звітності (за умови фактичної сплати внеску, що і має місце в даному випадку) не може мати наслідком повторне нарахування тих самих сум внеску, за той самий календарний період, який вже в повному обсязі є оплаченим платником.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що позивачем 09.02.2018 самостійно подано до контролюючого органу звіт зі сплати єдиного внеску, в якому задекларовано суму в розмірі 8448 грн. Дана сума вважається узгодженою, а тому має бути сплачена у терміни, визначені чинним законодавством.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що державна реєстрація припинення фізичної особи-підприємця позивача відбулась 23.10.2019, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Водночас, оскаржувана по справі вимога була винесена 14.11.2019, тобто вже після державної реєстрації припинення ФОП. Вказує, що чинним законодавством України не передбачено можливості платником єдиного соціального внеску здійснити виправлення помилки у звіті щодо сум нарахованого єдиного внеску після закінчення звітного періоду.

У додаткових письмових поясненнях відповідач зазначає, що в обліковій картці ОСОБА_1 станом на 31.10.2019 обліковувалась заборгованість зі сплати ЄСВ у розмірі 9312,40 грн., тому відповідно до вимог ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платнику в автоматичному режимі було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмка ) №Ф-201697-51 на суму 9312,40 грн., яку було зареєстровано 14.11.2019.

У судовому засіданні, призначеному на 12.08.2020, суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, з`ясувавши думку учасників процесу та врахувавши їх клопотання, протокольною ухвалою перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець та з 01.01.2016 до 01.01.2017 перебував на спрощеній системі оподаткування (група 3, ставка податку 5%, не платник ПДВ), що підтверджується відомостями з реєстру платників єдиного податку.

ОСОБА_1 23.01.2018 подав річну звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 календарний рік. При цьому до звіту ОСОБА_1 помилково долучив таблицю згідно з додатком 2 (що стосується фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) замість таблиці 1 (яка мала б бути подана, оскільки стосується загальної системи оподаткування).

Дана помилка призвела до задвоєння суми внеску у системах контролюючого органу, яка підлягала сплаті позивачем. У зв`язку з цим, виник борг зі сплати суми внеску за 2017 рік в загальній сумі 8448,00 грн., які фактично були сплачені позивачем.

ОСОБА_1 до 23.10.2019 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, однак 23.10.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис №5034290 про припинення підприємницької діяльності.

Виключення позивача з реєстру платників єдиного податку відбулось на підставі заяви платника про добровільну відмову від спрощеної системи оподаткування.

Позивачем 17.10.2019 засобами поштового зв`язку було отримано вимогу ГУ ДПС у Житомирській області про сплату боргу (недоїмки) від 07.10.2019 №Ф-201697-51 про сплату 7476,28 грн. недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 у справі №240/11292/19 задоволено позов ОСОБА_1 . Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області №Ф-201697-51 від 07.10.2019 про сплату ОСОБА_1 заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 7476,28 грн. Дане судове рішення залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2020.

У той же час, у період розгляду справи №240/11292/19, податковим органом 14.11.2019 повторно винесено ще одну вимогу №Ф-201697-51V на суму 9312,40 грн., яка і оскаржується у даній справі.

Дана оскаржувана вимога також винесена за 2017 рік (за який вже було винесено першу вимогу) та на підставі того ж помилково поданого звіту. Виникнення даної недоїмки саме за вказаний період (2017 рік) чітко прослідковується з долучених доказів до даної позовної заяви - звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік з додатком (таблиця 2) та витягу з інтегрованої картки платника, що надана контролюючим органом. Ці обставини також не заперечуються відповідачем.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховується, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Пунктами 2, 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI передбачено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Частиною 5 статті 8 Закону №2464-VI передбачено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч. 2 ст. 9 Закону №2464-VI).

Відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону № 2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів (п. 1 ч. 10 ст. 9 Закону № 2464-VI).

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI встановлено, що недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 25 Закону № 2464-VI суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно з абз.3 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI в редакції, чинній у 2017 році, платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до абз.5 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 затверджено Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок №435).

Пунктом 2 розділ ІІІ Порядку №435 визначено, що фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою №Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми "початкова".

Звіт має містити основні дані про страхувальника та перелік таблиць Звіту. Звіт формується страхувальником або відповідальною особою страхувальника та включає таблиці, наведені у додатках 4-7 до цього Порядку (пункт 2 розділу IV Порядку №435).

Фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт згідно з додатком 5 до цього Порядку (пункт 10 розділу IV Порядку №435).

Отже, фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, формують та подають звіт, що містить таблицю 1 додатка 5 до Порядку №435, а фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають звіт, що містить таблицю 2 додатка 5 до Порядку №435.

Судом при розгляді справи №240/11292/19 встановлено, що з 01.01.2017 року позивача виключено з реєстру платників єдиного податку. Протягом 2017 року ОСОБА_1 перебував на загальній системі оподаткування, тому з урахуванням норм Порядку №435 до 10.02.2018 був зобов`язаний подати Звіт за формою №Д5 з таблицею 1 додатка 5 до Порядку №435. 18.01.2018 позивач подав звітність за 2017 рік за формою №Д5 з таблицею 2 додатка 5 до Порядку №435, в якій зазначив суму єдиного внеску за 2017 рік у розмірі 8448,00 грн. Відповідно до банківських квитанцій протягом 2017 року ОСОБА_1 щомісяця сплачував 704,00 грн. єдиного внеску. Таким чином, у 2017 році позивач сплатив єдині внески на загальну суму 8448,00 грн. Згідно з даними інформаційної системи щодо ОСОБА_1 станом на 31.12.2017 за позивачем рахувалася переплата в сумі 6665,54 грн., станом на 31.01.2018 переплата склала 7484,60 грн. У зв`язку з поданням звітності за 2017 рік 09.02.2018 позивачу нараховано самостійно визначену суму єдиного внеску (код операції 17F) в розмірі 8448,00 грн., а також нараховано розрахункову суму єдиного внеску за рік №3551094/ev (код операції 17Ц) 8448,00 грн., внаслідок чого у ОСОБА_1 виникла заборгованість зі сплати єдиного внеску. Таким чином, у зв`язку з поданням звітності за 2017 рік за формою №Д5 з таблицею неправильної форми позивачу двічі нараховано належну до сплати суму єдиного внеску за 2017 рік. Водночас, оскільки ОСОБА_1 у 2017 році перебував на загальній системі оподаткування, у контролюючого органу були відсутні підстави враховувати зазначені в звіті від 18.01.2018 суми для нарахування недоїмки зі сплати єдиного внеску.

Оскільки матеріалами справи №240/11292/19 підтверджується сплата позивачем узгодженої суми єдиного внеску за 2017 рік у розмірі 8448,00 грн., тому у ОСОБА_1 відсутня заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску.

Зважаючи на те, що чинним законодавством України не передбачено можливості платником єдиного соціального внеску здійснити виправлення помилки у Звіті щодо сум нарахованого єдиного внеску після закінчення звітного періоду, та приймаючи до уваги те, що у вказаному вище звіті позивач помилково заповнив Таблицю 2 Додатку 5, яка передбачена для платників на спрощеній системі оподаткування, замість Таблиці 1 Додатку 5, яку має подавати платник на загальній системі оподаткування, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно нарахував позивачу борг (недоїмку) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до оскаржуваної вимоги.

При цьому, суд звертає увагу на те, що помилка, допущена у звітах з єдиного внеску, не є правопорушенням у розумінні частини 4 статті 25 Закону №2464-VI, оскільки визначена позивачем сума грошового зобов`язання з єдиного соціального внеску за 2017 рік перерахована до бюджету у визначений Законом строк та у повному обсязі.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності свого рішення та наявності у позивача факту боргу зі сплати єдиного внеску у визначеній у вимозі сумі, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно наявної у матеріалах справи квитанції від 24.02.2020 №0.0..1, позивачем при зверненні з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., який підлягає відшкодуванню на його користь.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 272, 287 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул.Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003, ) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Житомирській області від 14.11.2019 №Ф-201697-51У про сплату ОСОБА_1 заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 9312,40 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено у повному обсязі: 31.08.2020.

Суддя Н.М. Майстренко