Справа № 640/6211/19
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 жовтня 2019 року №640/6211/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центрокредит" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Центрокредит" (далі - позивач, ТОВ "Центрокредит") до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - відповідач, Нацкомфінпослуг) про визнання протиправним та скасування розпорядження відповідача №343 від 07.03.2019 р. (далі - оскаржуване розпорядження).

Ухвалою суду від 15.04.2019 р. відкрито провадження в адміністративній справі №640/6211/19 (далі - справа), яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

При цьому, ухвалою суду від 20.05.2019 р. залишено без задоволення заяву представника відповідача про розгляд адміністративної справи за правилами загального позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржуване розпорядження є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийняте відповідачем на підставі висновків, які не відповідають фактичним обставинам.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки оскаржуване розпорядження прийнято ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ "Центрокредит" є фінансовою установою та здійснює діяльність на ринку фінансових послуг за основним видом діяльності "надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення)". З цією метою ТОВ "Центрокредит" організований сервіс з надання онлайн позик, який забезпечує надання грошових коштів у позику з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом укладення з клієнтом електронних договорів позики.

19.10.2018 року між позивачем, як позикодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем укладений електронний кредитний договір №МК7.

30.11.2018 року між позивачем, як позикодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем укладений електронний кредитний договір №МК2-0.

Листами вих. №67/15-8 від 03.01.2019 р. та №887/15-8 від 21.01.2019 р. Нацкомфінпослуг надіслано позивачу вимогу щодо надання інформації та документів по взаємовідносинам із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

На виконання вимог відповідача, листами №12 від 15.01.2019 р. та №24 від 29.01.2019 року позивач надав Нацкомфінпослуг інформацію та документи.

Проте, позивачу був надісланий акт про правопорушення, вчинені ТОВ "Центрокредит" на ринку фінансових послуг від 07.02.2019 року №94/15-4/15 та повідомлення про час та місце розгляду справи про правопорушення.

07.03.2019 року Нацкомфінпослуг складено оскаржуване розпорядження №343 про застосування заходу впливу до ТОВ "Центрокредит", яким зобов`язано позивача усунути порушення законодавства про фінансові послуги, а також повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушення з наданням підтверджуючих документів у термін до 29.03.2019 року включно.

Зі змісту оскаржуваного розпорядження вбачається наступне.

Розглянувши справу про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, провадження у якій розпочато актом про правопорушення, вчинені ТОВ "Центрокредит" на ринку фінансових послуг від 07.02.2019 року №94/15-4/15, відповідачем встановлено, що ТОВ "Центрокредит" надано фінансові послуги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом обрання форми укладення договорів №МК7 від 19.10.2018 року та №МК2-0 від 30.11.2018 року за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи на сайті http://www.centro.credit/, в якій порядок акцептування пропозиції (оферти) ТОВ "Центрокредит" укласти електронний договір з позичальником обрано відповідно до вимог абзацу другого та третього частини шостої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію". Разом з тим, підписання позичальником договору та інших документів (додаткових угод до договору) в електронній формі на сайті ТОВ "Центрокредит" відбувається шляхом використання електронного підпису, одноразовим ідентифікатором, а саме: (комбінацією Логіну та Пароля позичальника). Оскільки застосування позичальником Логіну та Паролю відбувається щоразу при входженні до Особистого кабінету, їх не може бути визнано одноразовим ідентифікатором так як нівелюється ознака одноразовості, тобто дійсності для використання один раз, а також суперечить нормам частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію". Акцепт пропозиції (оферти) ТОВ "Центрокредит" укласти електронний договір з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не був підписаний в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", таким чином, прийняття (акцепт) ними пропозиції (оферти) ТОВ "Центрокредит" укласти договори здійснено з порушенням абзаців другого та третього частини шостої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію". Оскільки з наданих ТОВ "Центрокредит" пояснень та документів встановлено недотримання порядку укладення електронного договору, встановленого статтями 11 та 12 Закону України "Про електронну комерцію", Договори є такими, що не прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі. А тому, ТОВ "Центрокредит" фактично надало позики ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом безготівкового переказу, не на підставі договорів чим порушено частину першу статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", відповідно до якої фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору.

Незгода позивача із прийнятим оскаржуваного розпорядженням та доводами, які в ньому викладені, зумовила його звернення до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12.07.2001 №2664-III встановлено, що ринки фінансових послуг - це сфера діяльності учасників ринків фінансових послуг з метою надання та споживання певних фінансових послуг. До ринків фінансових послуг належать професійні послуги на ринках банківських послуг, страхових послуг, інвестиційних послуг, операцій з цінними паперами та інших видах ринків, що забезпечують обіг фінансових активів.

Відповідно до п. 1.3 розділу I Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги затвердженого розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 20.11.2012 №2319, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18.12.2012 №2112/22424 (надалі - Положення №2319), метою цього Положення є врегулювання правовідносин, пов`язаних із складанням уповноваженими та посадовими особами Нацкомфінпослуг документів про порушення законодавства про фінансові послуги застосуванням Нацкомфінпослуг або уповноваженими особами Нацкомфінпослуг заходів впливу; захистом прав учасників ринків фінансових послуг під час застосування Нацкомфінпослуг або уповноваженими особами Нацкомфінпослуг заходів впливу; оскарженням рішень Нацкомфінпослуг або уповноважених осіб Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу.

Згідно п. 1.5 розділу I Положення №2319, Нацкомфінпослуг як колегіальний орган або уповноважені особи Нацкомфінпослуг обирають і застосовують заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення законодавства про фінансові послуги, враховуючи наслідки порушення та застосування таких заходів. Дані та інформація про ознаки порушення законодавства про фінансові послуги може міститися, зокрема, в матеріалах, отриманих на письмову вимогу Нацкомфінпослуг про надання необхідних документів та інформації.

Посадова особа Нацкомфінпослуг при виявленні порушення законодавства про фінансові послуги, за яке застосовується захід впливу, складає акт про правопорушення (п. 1.11 розділу I Положення №2319).

Виявлені посадовими особами Нацкомфінпослуг факти порушення законодавства про фінансові послуги викладаються в акті про правопорушення із зазначенням доказів (документів, даних та інформації), що підтверджують факт вчинення порушення законодавства про фінансові послуги, та з посиланням на відповідну норму закону та/або іншого нормативно-правового акта. Акт про правопорушення, складений посадовою особою Нацкомфінпослуг, повинен містити документи, дані та інформацію, які підтверджують факт вчинення порушення законодавства про фінансові послуги. Такі документи, дані та інформація долучаються до акта про правопорушення (абз. 1, 2 п. 4.2 розд. IV Положення №2319).

Аналіз наведених норм в контексті спірних правовідносин дає змогу дійти висновку, що Нацкомфінпослуг було дотримано процедурні моменти при прийнятті оскаржуваного розпорядження.

В той же час, стосовно доводів, покладених в основу розпорядження, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 3, 6, 11, 525, 627, 629 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч.1 ст.205 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч.1 ст.207 ЦК України).

Також, відповідно до ч.ч.1,2 ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Нормою ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст.12 цього Закону, передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції".

Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054,1055 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Частиною 3 ст.642 ЦК України встановлено, що особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як зазначає позивач та не заперечувалось відповідачем, ТОВ "Центрокредит" на підставі Кредитного договору №МК7 від 19.10.2018 року було перераховано ОСОБА_1 900,00 грн. на банківську картку та за Кредитним договором №МК2-0 від 30.11.2018 року було перераховано ОСОБА_2 3000,00 грн. на банківську картку.

Під час проведення перевірки відповідачем не встановлено обставин повернення позичальниками отриманих від ТОВ "Центрокредит" коштів як помилково отриманих, а отже, з урахуванням наведених вище положень Цивільного кодексу України, кредитні договори №МК7 від 19.10.2018 року та №МК2-0 від 30.11.2018 року оцінюються судом, як укладені.

В той же час, стосовно доводів відповідача про порушення позивачем вимог законодавства при укладенні договору, суд зазначає наступне.

В даному випадку, як вже зазначалось, відповідач дійшов висновку про те, що акцепт пропозиції (оферти) ТОВ "Центрокредит" укласти електронний договір з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не був підписаний в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", таким чином, прийняття (акцепт) ними пропозиції (оферти) ТОВ "Центрокредит" укласти договори здійснено з порушенням абзаців другого та третього частини шостої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію".

Відповідно до положень ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Аналіз наведеної норм дає змогу дійти висновку, що акцепт пропозиції можливий не лише шляхом надсилання електронного повідомлення / заповнення формуляра заяви (форми), а й шляхом вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з п.п. 2.2, 10.3 кредитних договорів №МК7 від 19.10.2018 року та №МК2-0 від 30.11.2018 року, договір набирає чинності з моменту його підписання позичальником у спосіб, визначений цим договором та Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "Центрокредит".

У разі укладання Договору в електроній формі, а саме: на сайті ТОВ "Центрокредит" http://www.centra.credit/, згідно статтей 207, 633, 639 Цивільного кодексу України та статей 11, 12, 13 Закону України «Про електронну комерцію», беззаперечним прийняттям (акцептом) умов даного Договору Позичальником є заповнення електронного Додатку №1. Підписання Позичальником у такому разі відбувається шляхом використання електронного підпису, одноразовим ідентифікатором, а саме: (комбінацією Логіну та Пароля Позичальника). Виконання вищезазначених дій означає прийняття Позичальником всіх умов Договору та його укладання в електронному вигляді, що згідно п. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до укладення Договору в письмовому вигляді, у зв`язку з чим створює для Позичальника та Позикодавця такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Сторони погодили, що укладений в електронному вигляді Договір та Додаток № 1 буде зберігатись в особистому кабінеті Позичальника на Сайті Товариства та може бути роздрукований Позичальником у будь-який час.

Сторони погодили, що укладання Договору та інших документів (зокрема, але не виключно додаткових угод до Договору) в електронній формі прирівнюється до укладання відповідних документів в паперовій формі, що мають таку ж юридичну силу. Підписання Позичальником документів (додаткових угод до Договору) відбувається шляхом використання електронного підпису, одноразовим ідентифікатором, а саме: (комбінацією Логіну та Пароля Позичальника) на сайті Товариства http://www.centra.credit/.

Крім того, п. 10.10 кредитних договорів №МК7 від 19.10.2018 року та №МК2-0 від 30.11.2018 року сторони погодили, що беззаперечним прийняттям (акцептом) умов даного договору Позичальником є заповнення в паперовій/електронній формі Додатку №1.

В матеріалах справи наявні відповідні додатки №1 до кредитних договорів №МК7 від 19.10.2018 року та №МК2-0 від 30.11.2018 року

Крім того, позивачем надано суду Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затверджені наказом ТОВ "Центрокредит" від 28.08.2018 р. №15 (розміщення яких в інформаційній системі відповідачем не ставилось під сумнів), в яких визначено алгоритм дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, зміст таких дій чітко роз`яснено і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За таких обставин, враховуючи наведені норми та обставини справи, суд приходить до висновку, що прийняття пропозиції від ТОВ "Центрокредит" укласти електронний договір (акцепт) позичальниками, здійснено шляхом підписання позичальниками договорів шляхом використання електронного підпису, одноразовим ідентифікатором, а саме (комбінацією Логіну та Паролю Позичальника) на сайті Товариства, відбулось у відповідності до ст.ст.11, 12 Закону України "Про електронну комерцію", та свідчить на користь помилковості доводів відповідача про надання позивачем фінансової послуги з порушенням частини першої статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Центрокредит" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправним та скасування розпорядження є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 1921,00 грн.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Центрокредит" (місцезнаходження: 04073, м. Київ, вул. Кирилівська, 160, корп. Б; ) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 3; ) про визнання протиправним та скасування розпорядження задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №343 від 07.03.2019 р.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центрокредит" сплачений ним судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко