Справа № 640/3049/20
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2020 року м. Київ № 640/3049/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Б С" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

10.02.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Б С" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, Державної податкової служби України, у якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної податкової служби у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 21.11.2019 №1335311/38979047 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 18.10.2019 №107;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної податкової служби у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 21.11.2019 №1335312/38979047 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 18.10.2019 №108;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної податкової служби України від 03.12.2019 №42740/38979047/2, про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 18.10.2019 №107;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної податкової служби України від 03.12.2019 №42741/38979047/2, про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 18.10.2019 №108;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "Б С" від 18.10.2018 №107 в Єдиному реєстрі податкових накладних та вважати її прийнятою та зареєстрованою 14.11.2019;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну товариства з обмеженою відповідальністю "Б С" від 18.10.2018 №108 в Єдиному реєстрі податкових накладних та вважати її прийнятою та зареєстрованою 14.11.2019;

- зобов`язати відповідачів подати суду звіт про виконання рішення суду протягом десяти днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 18.10.2019 на умовах договору поставки від 07.10.2019 №1-ІМ ТОВ "Б С" отримано від ТОВ "ВТЦ" передоплату за товар по рахунку №1135 у сумі 964 684,8 грн та по рахунку №1136 - 650 700 грн.

За фактом надходження вказаних коштів на рахунок ТОВ "Б С" позивачем складено податкові накладні від 18.10.2019 №107 на загальну суму 964 684,8 грн та №108 на загальну суму 650 700 грн, які направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Однак, реєстрація вказаних податкових накладних зупинена відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України) у зв`язку з тим, що обсяги постачання товару/послуги перевищують величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає підпункту 2.1 пункту 2 «Критеріїв ризиковості платника податку». Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Позивач зауважив, що реєстрація податкових накладних від 18.10.2019 №107 та №108 зупинена у зв`язку із наявністю Критеріїв ризиковості платника податку, визначених у листі ДФС України від 21.03.2018 №959/99-99-07-18, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України, а тому не може вважатись джерелом права.

ТОВ "Б С" зазначає, що виконало вимоги, вказані у квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних та надало відповідні документи, що підтверджуються реальність постачання товарів для ТОВ "ВТЦ" на умовах договору поставки від 07.10.2019 №1-ІМ, проте, спірними рішеннями комісії Головного управління ДПС у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 21.11.2019 №1335311/38979047 та №1335312/38979047 відмовлено у реєстрації вказаних податкових накладних з підстави - неподання платником податку копій документів: договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів, з додатками до них; первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфікації, накладні (документи, які не надано підкреслити.

У квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних від 18.10.2019 №107 та №108 запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Тобто, платнику податків надано вибір у наданні письмових пояснень по суті господарської операції або надання копій документів на підтвердження господарської операції. Бухгалтерська довідка від 18.11.2019, яка була подана разом із повідомленням по зупинених податкових накладних, деталізує зміст та характер господарської операції по договору поставки від 07.10.2019 №1-ІМ.

Також позивач зауважив, що станом на дату подання повідомлення по зупинених податкових накладних у ТОВ "Б С" об`єктивно не могли бути документи по транспортуванню вантажу, навантаженню, розвантаженню, складські документи, тощо, оскільки товар прибув на територію України та був розмитнений відповідно до ВМД №100340/2019/535079 від 20.12.2019 та ВМД №100340/2020/515340 від 22.01.2020.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.02.2020 позовну заяву ТОВ "Б С" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

Представник Головного управління Державної податкової служби у Київській області подав відзив на позовну заяву ТОВ "Б С" у якому вказав на необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову.

Зазначив, що спірні рішення прийнято в порядку та строки, визначені законодавством, з огляду на подання позивачем недостатніх документів для реєстрації податкових накладних від 18.10.2019 №107 та №108. Так, при перевірці поданих ТОВ "Б С" документів Комісією ГУ ДПС у Київській області встановлено відсутність первинних договорів з постачальником товару, який в подальшому реалізовується, додатків до нього, документів щодо транспортування товару, навантаження, розвантаження тощо. При цьому до позовної заяви позивачем додано зовнішньоекономічні договори №07102019 від 07.10.2019 та №10102019 від 10.10.2019 та Специфікації до них, але з незрозумілих контролюючому органу причин ТОВ «Б С» не надано вказаних документів, хоча мав можливість та повинен був їх надати.

Крім того, відповідно до пунктів 3.4 міжнародних контрактів №07102019 та №10102019 Покупець в обов`язковому порядку, протягом 10 днів після отримання товару, передає Продавцю підписаний акт приймання-передачі товару. Проте, акти приймання- передачі товару відсутні у матеріалах справи. Також Специфікаціями до зазначених контрактів передбачено, що оплата здійснюється на умовах 100% передоплати на протязі 5 днів після отримання рахунку проформи. Проте, передбачені договором рахунки проформи відсутні.

Позивачем подано відповідь на відзив. В той же час Державна податкова служба України відзиву на позовну заяву ТОВ «Б С» не подала.

Отже, суд дослідив матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надав їм юридичну оцінку та встановив наступне.

07.10.2019 між ТОВ «Б С» (Постачальник) та ТОВ "ВТЦ" (Покупець) укладено Договір поставки №1-ІМ, на умовах якого Постачальник зобов`язався поставити у термін 6 тижнів з дати оплати рахунку, а Покупець прийняти та оплатити на умовах 100% попередньої оплати товар, а саме дріт марки K-71TLF, K-71 UT, KC-28CF відповідної товщини та ваги котушки (Товар).

З метою належного виконання зобов`язань за Договором поставки від 07.10.2019 №1-ІМ щодо постачання товару для потреб ТОВ «ВТЦ», позивачем укладено два міжнародних контракти з KISWEL SDN.BHD, 81700 PASIR GUDANG, JOHOR MALAYSIA від 07.10.2019 №07102019 та KISWEL DALIAN LTD, 73 # ZHENPENG INDUSTRY AREA, DALIAN E. AND T DEVELOPMENT ZONE, CHINA від 10.10.2019 №10102019.

На виконання контракту від 07.10.2019 №07102019 згідно Специфікації №1 від 07.10.2019 та на підставі ВМД №100340/2019/535079 від 20.12.2019, позивачем ввезено на територію України наступний товар:

- дріт марки KC-28CF діаметром 1,0 мм в катушках по 15 кг, у кількості 3 600 кг;

- дріт марки KC-28CF діаметром 1,0 мм в бочках по 250 кг, у кількості 1 000 кг;

- дріт марки KC-28CF діаметром 1,2 мм в катушках по 15 кг, у кількості 14 400 кг;

- дріт марки KC-28CF діаметром 1,2 мм в бочках по 250 кг, у кількості 1 000 кг.

На виконання контракту від 10.10.2019 №10102019 згідно Специфікації №1 від 10.10.2019 та на підставі ВМД №100340/2020/515340 від 22.01.2020, позивачем ввезено на територію України наступний товар:

- дріт марки K-71TLF діаметром 1,2 мм в катушках по 15 кг, у кількості 3 240 кг;

- дріт марки K-71TLF діаметром 1,2 мм в катушках по 4,5 кг, у кількості 7 200 кг;

- дріт марки K-71TLF діаметром 1,6 мм в катушках по 15 кг, у кількості 5 400 кг;

- дріт марки K-71UT діаметром 1,2 мм в катушках по 15 кг, у кількості 3 240 кг;

- дріт марки K-71UT діаметром 1,2 мм в катушках по 15 кг, у кількості 3 600 кг.

17.10.2019 ТОВ «Б С» відповідно до умов Договору поставки від 07.10.2019 №1-ІМ виставлено для ТОВ «ВТЦ» наступні рахунки на оплату товару:

1) №1135 на загальну суму 964 684,80 грн на товар:

- дріт марки K-71TLF діаметром 1,2 мм в катушках по 15 кг, у кількості 3 240 кг;

- дріт марки K-71TLF діаметром 1,2 мм в катушках по 4,5 кг, у кількості 7 200 кг;

- дріт марки K-71TLF діаметром 1,6 мм в катушках по 15 кг, у кількості 5 400 кг;

- дріт марки K-71UT діаметром 1,2 мм в катушках по 15 кг, у кількості 3 240 кг;

- дріт марки K-71UT діаметром 1,2 мм в катушках по 15 кг, у кількості 3 600 кг.

2) №1136 на загальну суму 650 700 грн на товар:

- дріт марки KC-28CF діаметром 1,0 мм в катушках по 15 кг, у кількості 3 600 кг;

- дріт марки KC-28CF діаметром 1,2 мм в катушках по 15 кг, у кількості 14 400 кг;

- дріт марки KC-28CF діаметром 1,0 мм в бочках по 250 кг, у кількості 1 000 кг;

- дріт марки KC-28CF діаметром 1,2 мм в бочках по 250 кг, у кількості 1 000 кг.

Згідно виписки з банківського рахунку ТОВ «Б С» вказані рахунки оплачені ТОВ «ВТЦ» 18.10.2019 згідно платіжних доручень №2093 на суму 964 684,80 грн та №2094 на суму 650 700 грн.

За фактом отримання передоплати за вказані товари згідно рахунків від 17.10.2018, ТОВ «Б С» складені податкові накладні від 18.10.2019 №107 на загальну суму 964 684,8 грн, у тому числі ПДВ 160 780,8 грн, та №108 на загальну суму 650 700 грн, у тому числі ПДВ 108 450 грн.

14.11.2019 вказані податкові накладні направлені позивачем для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Однак, згідно квитанції від 14.11.2019 реєстрація податкової накладної від 18.10.2019 №107 зупинена відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України у зв`язку з тим, що обсяг постачання товару/послуги 8311 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає підпункту 2.1 пункту 2 «Критеріїв ризиковості платника податку». Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Згідно квитанції від 14.11.2019 реєстрація податкової накладної від 18.10.2019 №108 зупинена відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України у зв`язку з тим, що обсяг постачання товару/послуги 7229 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає підпункту 2.1 пункту 2 «Критеріїв ризиковості платника податку». Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

18.11.2019 на виконання вказаних квитанцій ТОВ «Б С» подано контролюючому органу в електронній формі засобами електронного зв`язку повідомлення №7 у якому наявні короткі пояснення до вказаних господарських операціях, по яких виписано податкові накладні від 18.10.2019 №107 та №108. При цьому зазначено, що детальні пояснення містяться у доданій до цього повідомлення бухгалтерській довідці. До пояснень позивачам додано електронні копії Договору поставки від 10.09.2019 №1-М, рахунків-фактур від 17.10.2019 №1135 та №1136; платіжних доручень від 18.10.2019 №2093 та №2094 та вказану бухгалтерську довідку від 18.11.2019.

21.11.2019 комісією Головного управління Державної податкової служби у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийнято рішення №1335311/38979047 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 18.10.2019 №107, а також №1335312/38979047 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 18.10.2019 №108.

В якості підстав для прийняття зазначених рішень від 21.11.2019 зазначено неподання платником податку копій документів:

- договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів, з додатками до них;

- первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфікації, накладні (документи, які не надано підкреслити).

Позивач оскаржив рішення від 21.11.2019 №1335311/38979047 та №1335312/38979047 в адміністративному порядку шляхом подання скарги до ДПС України.

Рішеннями Комісії Державної податкової служби України з питань розгляду скарг від 03.12.2019 №42740/38979047/2 та №42741/38979047/2 скарги позивача залишено без задоволення, а рішення від 21.11.2019 №1335311/38979047 та №1335312/38979047 - без змін. В обґрунтування підстав прийняття таких рішень зазначено неподання платником податку копії розрахункових документів, виписок з особових рахунків.

Позивач вважає протиправними рішення від 21.11.2019 №1335311/38979047 та №1335312/3897904 та від 03.12.2019 №42740/38979047/2 та №42741/38979047/2, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що за приписами абзаців "а", "б" пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За приписами пункту 201.7 статті 201 цього ж Кодексу податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Положенням пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246, податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог ПК України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01.07.2015); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пунктів 13-15 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

Згідно з пунктом 201.16 статті 201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно пунктів 5, 6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117, податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Згідно пунктів 12-14 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;

2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;

3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Критерії ризиковості платника податку визначені в листі ДФС України від 21.03.2018 №959/99-99-07-18.

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 «Критеріїв ризиковості платника податку» операція, відображена у податковій накладній/розрахунку коригування, відповідає критеріям ризиковості здійснення операцій, якщо обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку(ий) подано на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр), дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 рази, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 відсотків загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД та послуг з кодами згідно з ДКПП, перелік яких визначено ДФС відповідно до додатка, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в Таблиці даних платника податку як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється).

Суд зазначає, що станом на 14.11.2019 (дата подання на реєстрацію податкових накладних від 18.10.2019 №107 та №108) позивачу фактично не відвантажено товар, за фактом отримання передоплати за який складено вказані податкові накладні. Так, зазначений товар надійшов позивачу відповідно до ВМД №100340/2019/535079 від 20.12.2019 та ВМД №100340/2020/515340 від 22.01.2020.

Таким чином, доводи відповідача щодо відповідності господарських операцій за якими складено податкові накладні від 18.10.2019 №107 та №108 підпункту 2.1 пункту 2 «Критеріїв ризиковості платника податку» є обґрунтованими, але за умови доведення відповідачем того, що вказаний у підпункті 2.1 пункті 2 «Критеріїв ризиковості платника податку» залишок дорівнює або менший за обсяг операцій за вказаними податковими накладними. Разом з цим, відповідачем не надано пояснень щодо суми вказаного залишку.

Крім того, суд звертає увагу на те, що «Критерії ризиковості платника податку» мають ознаки регуляторного акта, оскільки встановлюють норми права, передбачають неодноразове їх застосування щодо невизначеного кола осіб та здійснюють безпосередній вплив на господарську діяльність суб`єктів господарювання, так як спрямовані на правове регулювання відносин щодо визначення платників податків, які відповідають критеріям ризиковості, що є підставою для зупинення реєстрації податкових накладних, сформованих таким платником податків.

Регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом виконавчої влади або його посадовою особою, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: - відсутній аналіз регуляторного впливу; - проект регуляторного акта не був оприлюднений; - проект регуляторного акта не був поданий на погодження із уповноваженим органом; - щодо проекту регуляторного акта уповноваженим органом було прийнято рішення про відмову в його погодженні.

У разі порушення зазначених вимог нормативно-правові акти вважаються такими, що не набрали чинності, і не можуть бути застосовані.

Критерії ризиковості платника податку не були зареєстровані у Міністерстві юстиції України (протилежного відповідачем суду не доведено), а відтак вважаються такими, що не набрали чинності, і не можуть бути застосовані.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 02.04.2019 у справі №822/1878/18 листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України. Акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.

Отже, зупинення реєстрації податкових накладних від 18.10.2019 №107 та №108 з підстав наявності «Критеріїв ризиковості платника податку», визначених у листі ДФС України від 21.03.2018 №959/99-99-07-18, є незаконним.

Суд враховує, що підставами для прийняття комісією ГУ ДПС у Київській області рішень від 21.11.2019 №1335311/38979047 та №1335312/38979047 слугував висновок комісії про те, що позивачем не надано копії первинних документів:

- договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів, з додатками до них;

- первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфікації, накладні (документи, які не надано підкреслити).

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо неподання первинних документів на підтвердження постачання, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, адже станом на час прийняття рішень від 21.11.2019 №1335311/38979047 та №1335312/38979047, товар фактично не був ввезений на територію України, а тому відповідні документи не могли бути надані позивачем у зв`язку із їх відсутністю.

Аналогічним чином суд розцінює й посилання відповідача у відзиві на позовну заяву про ненадання позивачем, обов`язкових згідно умов міжнародних контрактів №07102019 та №10102019, актів приймання-передачі товару та рахунків проформи.

Крім того, Додатком 2 до Порядку зупинення реєстрації податкових накладних затверджено форму рішення про відмову в реєстрації податкових накладних, відповідно до якої передбачено, що у разі прийняття рішення про відмову в реєстрації податкової накладної з підстави неподання платником податків копій первинних документів згідно переліку, необхідно підкреслити конкретні документи в переліку, які не подані платником податків.

Однак, згідно оскаржуваного рішення, контролюючим органом не підкреслено, яких саме первинних документів з переліку не надано позивачем, що ставить під сумнів обґрунтованість висновків відповідача про неподання таких первинних документів.

Разом з цим, відповідачем не зазначено мотивів неврахування поданих позивачем первинних документів на підтвердження наявності підстав для реєстрації податкових накладних.

В ході судового розгляду судом не встановлено, а відповідачами не надано жодних обґрунтувань наявності дефектів форми чи змісту документів, поданих позивачем для підтвердження наявності підстав для реєстрації податкових накладних.

Встановлено, що до повідомлення від 18.11.2019 №7 позивачем додано електрону копію Договору поставки від 10.09.2019 №1-М. Дану обставину відповідач не заперечує, однак у відзиві на позовну заяву зазначає, що з незрозумілих контролюючому органу причин ТОВ «Б С» не надано зовнішньоекономічні договори №07102019 від 07.10.2019 та №10102019 від 10.10.2019 та Специфікації до них.

Тобто, доводи відповідача у цій частині зводяться до неподання позивачем саме копій контрактів №07102019 від 07.10.2019 та №10102019 від 10.10.2019 та Специфікацій до них.

Водночас, зміст квитанції від 14.11.2019 про зупинення реєстрації податкових накладних від 18.10.2019 №107 та №108, а також спірних рішень від 21.11.2019 №1335311/38979047 та №1335312/38979047 не дає можливості встановити, що відповідач для підтвердження реєстрації вказаних податкових накладених вимагає саме вказані контракти та специфікації до них.

Крім того, визначений пунктом 14 Порядку №112 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Тобто, вказаний перелік не містить чіткої вказівки на подання платником податків як договору на підставі якого отримано товару, так і договору на умовах якого реалізовано товар. Водночас, податкова накладна складається та відповідно реєструється платником податків за результатом операції з продажу товару, а тому логічним є подання для підтвердження наявності підстав для реєстрації такої податкової накладної саме договору на підставі якого здійснено продаж товару.

Разом з цим, суд зазначає, що зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них, на підставі яких платник податку придбав товар також є документами, що можуть підтвердити наявність підстав для реєстрації податкової накладної. При цьому, вважаючи, що для підтвердження наявності підстав для реєстрації податкової накладної платник податків повинен подати саме зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них, на підставі яких платник податку придбав товар, контролюючий орган може витребувати такі документи, але з обов`язковим уточненням своїх вимог.

Як зауважив позивач та не заперечили відповідачі, детальний опис господарських операцій із вказівкою на джерела отримання товару, поставленого ТОВ «ВТЦ», містить бухгалтерська довідка від 18.11.2019, яка надавалась відповідачу разом із повідомленням №7.

Крім того, суд враховує, що рішення від 21.11.2019 №1335311/38979047 та №1335312/38979047 переглянуті Комісією Державної податкової служби України з питань розгляду скарг, якою прийняті рішення від 03.12.2019 №42740/38979047/2 та №42741/38979047/2 про залишення скарг позивача без задоволення, у зв`язку із неподанням платником податку копії розрахункових документів, виписок з особових рахунків.

При цьому, суд зазначає, що позивачем подано до Головного управління Державної податкової служби у Київській області платіжні доручення про отримання від ТОВ «ВТЦ» передплати за товар.

Таким чином, повністю відрізняються підстави прийняття Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області рішень від 21.11.2019 №1335311/38979047 та №1335312/38979047 та підстави за якими ці рішення залишені без змін згідно вказаних рішень ДПС України, що свідчить про суперечливість висновків відповідачів.

У постанові від 21.05.2019 у справі №0940/1240/18 Верховний Суд зауважив, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства.

Здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

Якщо оскаржується рішення про зупинення реєстрації податкової накладної, на підставі того, що воно не відповідає вимогам, які висуваються до його змісту та форми, суди не можуть самостійно, в межах судового провадження, досліджувати реальність здійснених операцій.

Суд наголошує на тому, що згідно наведених вище норм контролюючий орган зобов`язаний дотримуватись вимог щодо чіткості своїх зауважень.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною першої статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Також Європейський суд з прав людини у справі «Лелас проти Хорватії» зазначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов`язків.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії»).

З огляду на наведені обставини суд вважає, що посилання у рішеннях від 21.11.2019 №1335311/38979047 та №1335312/38979047 на неподання позивачем копій документів, в якості підстави для відмови у реєстрації податкових накладних від 18.10.2019 №107 та №108, за умови незаконності зупинення реєстрації таких податкових накладних та необґрунтованості доводів контролюючого органу щодо неподання позивачем підтверджуючих документів, свідчить про протиправність таких рішень від 21.11.2019 №1335311/38979047 та №1335312/38979047.

При цьому слід зазначити, що вказані рішення Комісії є і актами індивідуальної дії.

Правовий акт індивідуальної дії - виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Натомість, оскаржувані у даній справі рішення не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії та породжують їх неоднозначне трактування, що, в свою чергу, впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку позивача виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачами не доведено правомірності та обґрунтованості оскаржуваних рішень від 21.11.2019 №1335311/38979047 та №1335312/38979047, їх відповідності вимогам частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку з чим наявні підстави для визнання протиправним та скасування зазначених рішень.

Суд також враховує, що комісією ДПС України з питань розгляду скарг не враховано вказаних вище обставин щодо необґрунтованості рішення рішень від 21.11.2019 №1335311/38979047 та №1335312/38979047, та за результатом розгляду скарг позивача, залишено вказані рішення без змін. Крім того, прийняті за результатом розгляду скарг позивача рішення комісії ДФС України з питань розгляду скарг від 03.12.2019 №42740/38979047/2 та №42741/38979047/2 також не є обґрунтованими.

При цьому, суд враховує, що частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші порушення прав та свобод позивача.

У постанові від 28.02.2019 у справі №826/4070/16 Верховний Суд зауважив, що платниками податків до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. Втім, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

В контексті наведених правових норм суд зазначає, що правове значення для платника податків в межах спірних правовідносин мають виключно рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації податкових накладних. При цьому, рішення про результати розгляду скарг не відповідають критерію юридичної значимості, не створюють для платника жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов`язків.

У зв`язку із викладеним, враховуючи, що жодних підстав для визнання таких рішень протиправними та їх скасування в частині процедури розгляду скарг позивача не наведено, а навпаки, їх протиправність обґрунтовано доводами, що стосуються висновків ГУ ДПС у Київській області при прийнятті рішень про відмову в реєстрації податкових накладних, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування рішення Комісії ДПС України з питань розгляду скарг від 03.12.2019 №42740/38979047/2 та №42741/38979047/2.

Окремо щодо позовних вимог про зобов`язання зареєструвати податкові накладні, суд зазначає про наступне.

Із положень частин третьої-четвертої 245 КАС України випливає, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до підпункту 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 ПК України податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій:

а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією ДФС України.

У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Таким чином, нормами ПК України чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Пунктом 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, встановлено, що у разі надходження до ДФС України рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Враховуючи, що судом встановлено відсутність у відповідача правових підстав для відмови у реєстрації податкових накладних від 18.10.2019 №107 та №108, шляхом прийняття відповідних рішень, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного прав позивача є зобов`язання ДПС України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних вказані податкові накладні датами їх фактичного надходження.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на наведені обставини у сукупності, суд переконаний, що задоволення позовних вимог щодо зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних вказані податкові накладні датою їх фактичного надходження є дотриманням судом гарантій на те, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, будуть відновлені.

Щодо вимоги позивача зобов`язати ДПС України подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом одного десяти днів з дня набрання законної сили даним судовим рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).

Правові норми, закріплені у частині першій статті 382 КАС України, кореспондуються з положеннями, зокрема, підпункту «ґ» пункту 4 частини першої статті 356 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині постанови зазначається встановленого судом строку для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, судовий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Суд зазначає, що у ході розгляду даної справи не встановлено, а позивачем не обґрунтовано наявності підстав вважати, що ДПС України буде ухилятись від виконання даного судового рішення, а тому суд не вважає за необхідне встановлювати судовий контроль за виконанням даного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

За приписами частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру який подано юридичною особою або фізичною особою-підприємцем сплачується судовий збір в сумі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 визначений у розмірі 2102 грн.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Верховний Суд України у постанові від 14.03.2017 у справі №21-3944а16 зазначає, що системний аналіз частини першої статті 6, частини другої статті 162, частини п`ятої статті 171-1 КАС України (в редакції станом на час прийняття рішення) дає підстави для висновку, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою.

Отже, фактично позов ТОВ "Б С" містить чотири вимоги немайнового характеру, тому за його подання належало сплатити судовий збір в сумі 8 408 грн.

Згідно наявного у справі платіжного доручення від 03.02.2020 №127 позивачем за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 14 714 грн.

Оскільки за результатом судового розгляду даної справи суд дійшов висновку про задоволення позову в частині задоволення двох немайнових вимог позивача, останньому підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень судовий збір в сумі 4 204 грн.

При цьому, сплачені позивачем згідно платіжного доручення від 03.02.2020 №127 кошти у сумі 6 306 грн є надміру сплаченим судовим збором та повертається за заявою позивача згідно статті 7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246 КАС України,

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Б С" задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної податкової служби у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 21.11.2019 №1335311/38979047 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 18.10.2019 №107.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної податкової служби у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 21.11.2019 №1335312/38979047 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 18.10.2019 №108.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю "Б С" від 18.10.2019 №107 та №108 датами їх фактичного надходження - 14.11.2019.

Відмовити у задоволенні позову в іншій частині.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Б С" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 204 (чотири тисячі двісті чотири) грн.

У встановлені контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідачів подати у встановлений строк звіт про виконання судового рішення, - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Б С" (місцезнаходження юридичної особи: 08296, Київська область, смт Ворзель, вулиця Ковельська, будинок 10; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 38979047).

Відповідач - Державна податкова служба України (місцезнаходження юридичної особи: 04053, місто Київ, вулиця Львівська площа, будинок 8, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 43005393).

Відповідач - Головне управління ДПС у Київській області (місцезнаходження юридичної особи: 03151, місто Київ, вулиця Народного Ополчення, будинок 5а; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 43141377).

Суддя О.М. Чудак