Справа № 241/1332/20
Суддя: Молонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

241/1332/20
2-а/241/32/2020
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2020 року Першотравневий районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Молонової Ю.В.,
при секретарі Орчелота І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в смт. Мангуш адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 виконуючого обов`язки начальника відділення Відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 » ім. В.Банних Луганського прикордонного загону (військова частина № НОМЕР_1 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:
Позивачка ОСОБА_1 30.07.2020 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 виконуючого обов`язки начальника відділення Відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина № НОМЕР_1 )про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовна заява мотивована тим, що постановою виконуючого обов`язки начальника відділення Відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина № НОМЕР_1 ) ОСОБА_2 , серія НОМЕР_2 від 20 липня 2020 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за ч. 1 ст. 204-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення за те, що 20 липня 2020 року о 09 годині 10 хв. під час прикордонного контролю виявилось, що вона 19 липня 2020 року перетнула Державний кордон України з тимчасово окупованої території до РФ через тимчасово недіючий пункт пропуску через Державний кордон України «Ізварино», тобто скоїла правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Вважає, що вказана постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню з наступних підстав. Виконуючим обов`язки начальника відділення Відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип. А) ім. В.Банних Луганського прикордонного загону ОСОБА_2 під час притягнення її до адміністративної відповідальності допущені порушення норм діючого законодавства, а саме: належних доказів стосовно цього факту порушення їй надано не було; вказаною повноважною особою її права і обов`язки не роз`яснювались, протокол їй не оголошувався; не запропоновано скористатись правом на юридичну допомогу, її пояснення та прохання пред`явити належні докази її порушення проігноровані та не враховувались під час складання постанови про накладення адміністративного стягнення; посадовою особою не вивчались всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а отже, не враховано, що вона є особою з інвалідністю III групи, внутрішньо переміщеною особою, що оскаржувана постанова містить недостовірну інформацію в частині адреси її фактичного проживання. Вона не мешкає в м. Маріуполі Донецької області, тому можливо постанова виносилась для іншої особи. Тому можна зробити висновок про формальний підхід посадової особи до серйозних функцій притягнення громадянина до адміністративної відповідальності, оскільки сам факт порушення ґрунтується на припущеннях та сумнівної доведеності вини. Також, в оскаржуваній постанові вбачається, що вона 19 липня 2020 року порушила правила перетинання державного кордону України та вказано, що вчинене нею правопорушення кваліфікується за ст. 204-2 КУпАП, але не зазначено даних щодо доказів її порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, що свідчить про непідтвердженість кваліфікації та недоведеність її дій як правопорушника саме за ст. 204-2 КУпАП.

Вважає себе не винною, постанову про накладення адміністративного стягнення серії СхРУ № 067744 від 20.07.2020 необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків фактичним обставинам справи, винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою суду від 04.08.2020 відкрито провадження по справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

05.08.2020 сторонам надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу запропоновано надати суду відзив на позовну заяву.
У визначений в ухвалі строк відповідач відзив не подав, будь-яких заяв з обґрунтовуванням поважності причин неподання відзиву до суду не надходило, що за змістом ч. 4 ст. 159 КАС України кваліфікується судом, як визнання позову.
Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні просила позов задовольнити у повному обсязі та скасувати постанову виконуючого обов`язки начальника відділення Відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина № НОМЕР_1 ) Авраменка С.М., серія НОМЕР_2 від 20 липня 2020 року, якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Посилалася на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник позивача адвокат Самохвалов С.В. в судовому засіданні позов ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити та зазначив, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження факту скоєння відповідачкою адміністративного правопорушення. Крім того, при складанні постанови відповідачем були допущені порушення норм діючого законодавства щодо дотриманню порядку складання цієї постанови та порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
З матеріалів справи встановлено, що відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії СхРУ № 067744 від 20.07.2020 ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст. 204-2 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1700 грн. за те, що 20 липня 2020 року о 09 годині 10 хв. під час прикордонного контролю виявилось, що вона 19 липня 2020 року перетнула Державний кордон України з тимчасово окупованої території до РФ через тимчасово недіючий пункт пропуску через Державний кордон України «Ізварино» (а.с. 12-13).
Відповідно до ч.1 ст.204-2 КУпАП, порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Разом з тим, в оскаржуваній постанові не зазначено жодного доказу, на підставі якого прийнято рішення про винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення, про що також зазначає представник позивача Самохвалов С.В.
Наведене свідчить про відсутність будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити.
Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бутипритягнута до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено, що у діях позивача ОСОБА_1 20.07.2020 при перетині Державного кордону України був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП.

Крім того, відповідач не подав до суду належні і допустимі докази на підтвердження правомірності дій по ухваленні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, дотриманню порядку складання цієї постанови та ознайомлення з нею, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, і на спростування даного позову.

Тобто, відповідачем не спростовано обставини, які ставлять під сумнів правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За встановлених і наведених судом обставин, суд вважає, що постанова по притягнення позивача до адміністративної відповідальності була винесена всупереч зазначеним нормам КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, викладені ОСОБА_1 в обґрунтування позову знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку з чим адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 т. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 420,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 73-77, 139, 241-246, 286 КАС України, ст.ст. 7, 33, 247, 251, 268, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 виконуючого обов`язки начальника відділення Відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина № НОМЕР_1 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.
Постанову виконуючого обов`язки начальника відділення Відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина № НОМЕР_1 ) ОСОБА_2 серія СхРУ № 067744 від 20 липня 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної прикордонної служби України Східного регіонального управління Луганського Прикордонного загону ВПС ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце розташування за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять грн. 40 коп.)
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до апеляційного адміністративного суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий загальний суд як адміністративний суд.

Суддя Ю.В. Молонова