Справа № 640/19062/19
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 року м. Київ № 640/19062/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., за участю секретаря судового засідання Харченка А.О.,

pа участі представників сторін:

позивача: Санніков С.Г.

від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України,

про визнання протиправним та скасування наказу в частині,

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 30 січня 2020 року проголошено скорочену (вступну та резолютивну) частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач 1, Департамент Нацполіції) та просить суд визнати незаконним та скасувати пункт №1 наказу відповідача №611 від 05 вересня 2019 року, посилаючись на те, що оскаржуваним пунктом наказу на нього накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, з яким позивач ознайомився 03 жовтня 2019 року. При цьому, всупереч положенням Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України відповідач призначив та провів службове розслідування, за результатами якого без будь-яких доказів, які доводять вину позивача у події, що мала місце 14 липня 2019 року, застосували до нього дисциплінарне стягнення.

Окрім того, позивач зазначає, що про місце та час розгляду дисциплінарної справи його не повідомили, внаслідок чого він не мав можливості навести свої аргументи, подати відповідні докази своєї невинуватості, та фактично був позбавлений права на захист.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №640/19062/19, визначено розгляд провадити суддею одноособово за правилами загального позовного провадження, призначено справу до розгляду, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву, витребувано від відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів, на підставі яких видано оскаржуваний пункт наказу №611 від 05 вересня 2019 року.

Розгляд справи 06 листопада, 10 грудня 2019 року не відбувся, в засіданні 16 грудня 2019 року розгляд відкладено.

Відповідачем 23 грудня 2019 року надано відзив на позовну заяву та витребувані документи. З відзиву вбачаються заперечення проти позовних вимог, відповідач наполягає, що обставини не притягнення позивача до адміністративної відповідальності в судовому порядку не означають, що в його діях відсутній склад дисциплінарного проступку і його не може бути приглянуто до дисциплінарної відповідальності. До позивача застосовано дисциплінарне стягнення за порушення саме службової дисципліни. При цьому, службове розслідування проведено з дотриманням вимог чинного законодавства та положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

В судовому засіданні 23 січня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про допит свідка в режимі відео конференції, представниками сторін надані пояснення по суті позовних вимог, оголошено перерву.

В судовому засіданні 28 січня 2020 року закінчено дослідження доказів у справі, представники сторін взяли участь у судових дебатах, судом після виходу до нарадчої кімнати оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Відповідно до частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, винесенню оскаржуваного пункту наказу №611 від 05 вересня 2019 року щодо позивача передували такі події.

До Департаменту Нацполіції із заявою від 28 травня 2019 року №23/426, схемою руху та розкладом руху колони автобусів (16 одиниць) з дітьми (522 особи), які направляються з м. Кривого Рогу до населених пунктів Херсонської області для відпочинку на морі, звернувся директор транспортного забезпечення ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Рибалкін О.М.

Відповідно до наданої відповідачу документації, для руху колони автобусів з дітьми необхідно здійснити їх супроводження спеціалізованими автомобілями патрульної поліції зі спеціальними світловими та звуковими сигналами, у зв`язку з чим виділено два службових автомобілі та відповідно до наказу Департаменту Нацполіції від 29 січня 2019 року №68о/с капітана поліції ОСОБА_1 , який прибув з Головного управління Національної поліції у місті Києві, з 30 січня 2019 року призначено інспектором по батальйону із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції по роті №1, по взводу №1.

Одночасно, до Департаменту Нацполіції від Управління державної охорони надійшло повідомлення від 09 липня 2019 року №1/4/1-3598 ДСК, згідно з яким до Херсонської області 13 липня 2019 року відбудеться візит особи, щодо якої здійснюється державна охорона.

Згідно з рапортом командира батальйону із забезпечення супроводження Департаменту Нацполіції від 08 липня 2019 року №227вн/41/31-2019 та наказом від 08 липня 2019 року №43 ДСК «Про службове відрядження поліцейських БЗС ДПП» з метою безпечного та безперешкодного проїзду транспортних засобів з особою, щодо якої здійснюється державна охорона з 10 по 14 липня 2019 року позивача відряджено до Херсонської області для здійснення автомобільного супроводження на службовому автотранспорті Volkswagen Тouareg, номерний знак НОМЕР_1 , закріпленого за ним згідно з наказом ДПП від 20 березня 2019 року №516 «Про закріплення людей за транспортними засобами».

Після виконання службових обов`язків щодо супроводження особи, відносно якої здійснюється державна охорона, позивач повертався з м. Генічеська Херсонської області до м. Києва, керуючи зазначеним службовим автомобілем. За ним рухався автомобіль Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням громадянина ОСОБА_2 , а за ОСОБА_2 рухався службовий автомобіль Volkswagen Тouareg, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням інспектора взводу №1 роти №1 батальйону із забезпечення супроводження ОСОБА_3 .

На зустріч рухалася колона автобусів МАЗ з дітьми, яку супроводжували два службових автомобіля з увімкненими синіми та червоними проблисковими маячками.

У цей момент сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля, яким керував позивач, та інших транспортних засобів, у зв`язку з чим складено протокол про адміністративне правопорушення від 14 липня 2019 року за статтею 124 КУпАП стосовно позивача, який перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, а саме: перед проведенням екстреного гальмування не упевнився, що це буде безпечним і не створить загрози безпеці дорожнього руху, чим створив аварійну ситуацію, внаслідок чого водій ОСОБА_2 , рухаючись у попутному напрямку, різко змінив напрямок руху та скоїв зіткнення з автоколоною автобусів, яка рухалася на зустріч.

Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

У протоколі, складеному стосовно позивача, зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення пункту 2.3 (д,є), 10.1 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.

Відповідно до адміністративного протоколу від 14 липня 2019 року, складеного стосовно ОСОБА_2 , зазначено, що останній не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Тouareg, номерний знак НОМЕР_1 , який зупинився попереду, в результаті удару Volkswagen Тouareg допустив зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Passat, який зупинився попереду на узбіччі праворуч, і від удару у передню частину транспортного засобу Volkswagen Тouareg, номерний знак НОМЕР_1 , зіткнувся з автобусом МАЗ, від удару автобус з`їхав у правий бік за напрямком руху кювет.

Також адміністративний протокол складено стосовно ОСОБА_3 , у якому зазначено, що останній, не впоравшись з керуванням службовим автомобілем, з порушенням вимог підпунктів 3.2, 12.1, 13.1 ПДР, не дотримуючись безпеки дорожнього руху здійснив зіткнення із транспортним засобом Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_2 , після чого виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автобусом МАЗ, який перевозив групу дітей.

Надалі, з метою встановлення причин та обставин ДТП, яка відбулася 14 липня 2019 року на 359 км. автомобільної дороги М-18 біля с. Роздол Михайлівського району Запорізької області, за участю службових автомобілів під керуванням інспекторів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та інших транспортних засобів, внаслідок якої службові автомобілі отримали механічні пошкодження, на підставі наказу ДПП від 15 липня 2019 року №1215 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» призначено службове розслідування.

За результатами службового розслідування складено відповідний висновок, яким встановлено факт порушення позивачем вимог підпункту 7 пункту 1 та підпункту 4 пункту 2 розділу ІІ посадової інструкції інспектора взводу №1 роти №1 батальйону із забезпечення супроводження ДПП, пунктів 2.3 д, 2.3.е, 3.2 та 10.1 ПДР, статті 124 КУпАП, пунктів 1,2,3 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» пунктів 2,10 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, пошкодження службового автомобіля Volkswagen Тouareg, номерний знак НОМЕР_1 та завдання матеріальних збитків ДПП.

Відповідно до вимог статей 11,12 Статуту, на підставі пункту 4 частини третьої статті 13 Статуту до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

З висновками відповідача та застосуванням дисциплінарного стягнення позивач не погоджується, вважає їх протиправними, такими, що суперечать дійсним обставинам справи, а також вбачає порушення у процедурі здійснення розгляду дисциплінарної справи, з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Розглядаючи спірні правовідносини, суд виходить з того, що згідно статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, а також професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (стаття 18 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, який вчинив протиправне діяння, несе кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Верховною Радою України 15 березня 2018 року прийнятий Закон України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», який набув чинності 07 жовтня 2018 року.

Відповідно до Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Дисциплінарним статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом (стаття 11 Статуту).

Згідно з пунктами 2,3,4 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного, об`єктивного з`ясування усіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до частини десятої статті 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, (далі - Порядок №893), яким визначено процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування, а також затверджено Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України (далі - Положення №893).

Пунктом 1 Розділу V Порядку №893 передбачено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Виходячи з пункту 3 Розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити:

наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;

наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;

ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

вид і розмір заподіяної шкоди;

причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом:

одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб;

одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи;

отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом:

одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб;

одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи;

отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Як свідчать надані суду матеріали службового розслідування стосовно, зокрема ОСОБА_1 , останнє проводилося в порядку письмового провадження, окремого наказу про проведення засідання у відкритому режимі не виносилося.

Оскільки зазначені дії передбачені Порядком №893, то не залучення позивача до безпосереднього розгляду дисциплінарною комісією матеріалів службового розслідування узгоджується з положеннями Порядку №893.

Водночас, відповідно до положень статті 18 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами;

4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

5) користуватися правничою допомогою.

Згідно з пунктами 13 та 14 Розділу V Порядку №893 поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.

Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 липня 2019 року позивач надавав письмові пояснення стосовно дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за його участю 14 липня 2019 року та послідовності своїх дій під час ДТП (а.с.198-201), а також не був позбавлений інших прав, перерахованих вище, оскільки був обізнаний, що стосовно нього проводиться службове розслідування.

Частиною сьомою статті 19 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Отже, для визначення виду дисциплінарного стягнення необхідною умовою є встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування.

Як вбачається з матеріалів службового розслідування, дисциплінарною комісією встановлено вину ОСОБА_1 та наявність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності з пояснень свідків та учасників зазначеного ДТП, досліджено письмові докази, зокрема, протокол огляду місця ДТП, схему місця ДТП та висновок службового розслідування, затверджений начальником ДПП Жуковим Є.О.

Разом з тим, як вбачається з наявних у справі матеріалів, Деснянським районним судом міста Києва 03 вересня 2019 року розглянуто матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (справа №754/12007/19), стосовно обставин ДТП, що сталося 14 липня 2019 року за участю кількох автомобілів та інших транспортних засобів на трасі Харків-Сімферополь, за результатами розгляду винесено постанову, відповідно до якої закрито справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначеною судовою постановою від 03 вересня 2019 року, зокрема, встановлено, що ОСОБА_1 рухався з дотриманням Правил дорожнього руху, а дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2 , який, керуючи автомобілем Фольксваген Транспортер, не витримав безпечну швидкість руху та безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем, який рухався попереду, чим порушив правила дорожнього руху.

Наведені обставини підтверджено належними письмовими доказами, наявними у матеріалах справи, які узгоджуються між собою і не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 були допущені порушення Правил дорожнього руху, у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до вимог статті 124 КпАП України порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою відповідальність для таких осіб.

У даному випадку судом не встановлено порушення водієм ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху, що спричинили зіткнення 14 липня 2019 року, що також повністю узгоджується із вимогами статті 124 КпАП України.

Слід також зазначити, що працівники поліції без з`ясування всіх обставин ДТП, без урахування пояснень учасників ДТП та обставин ДТП, не вжили всіх заходів, спрямованих на встановлення об`єктивної істини, хоча Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушенні у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, така можливість передбачена.

Протокол відносно ОСОБА_1 на місці ДТП не складався, був складений через деякий час після пригоди, для ознайомлення особі не надавався, копія не вручалася, підтвердженням чому є відсутність його підпису та підписів свідків. Факт порушення Правил Дорожнього руху водієм ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, що зумовлює закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи наданий позивачем доказ своєї невинуватості у ДТП, що сталася за його участю 14 липня 2019 року під час керування службовим автомобілем, суд звертає увагу на положення частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження в звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Виходячи з наведеної норми, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, не доведена, а протилежні висновки відповідача стосовно наявності його вини у вчиненні ДТП 14 липня 2019 року та спричиненні матеріальної шкоди службовому автомобілю та Департаменту Нацполіції, викладені за результатами проведеного службового розслідування, є помилковими, такими, що суперечать дійсним обставинам справи, та висновкам, викладеним Деснянським районним судом міста Києві у постанові від 03 вересня 2019 року (справа №754/12077/19) (а.с.14-19).

Суд окремо звертає увагу, що постанова винесена Деснянським районним судом міста Києва 03 вересня 2019 року, тобто, ще до закінчення службового розслідування та винесення оскаржуваного пункту наказу №611 від 05 вересня 2019 року стосовно ОСОБА_1 .

Водночас, матеріали службового розслідування не містять жодного посилання на зазначену судову постанову від 03 вересня 2019 року, висновки якої, на думку суду, мають ключове значення як для службового розслідування, так і для вирішення питання щодо наявності/відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Більше з тим, матеріали службового розслідування містять посилання на адміністративний протокол, складений відносно ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП, тому логічним виявляється обставина, що зазначений протокол має бути розглянутим судовим органом з ухваленням певного рішення, проте, висновок за результатами службового розслідування складено відповідачем без отримання остаточного результату розгляду складеного протоколу судовим органом.

Обґрунтованих та достатніх пояснень зазначеним обставинам відповідачем суду не надано.

Як вбачається з резолютивної частини пункту 1 оскаржуваного наказу відповідача від 05 вересня 2019 року №611 ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, зокрема, за порушення пунктів 2.3.д, 2.3.е, 3.2, 10.1 Правил дорожнього руху, статті 124 КУпАП, а саме: за пошкодження службового автомобілю та завдання матеріальних збитків Департаменту Нацполіції.

Отже, за умов недоведеності вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, за висновками службового розслідування його притягнуто до дисциплінарної відповідальності за спричинення матеріальної шкоди внаслідок скоєння правопорушення, у якому відсутня його вина, що суперечить принципам службового розслідування, визначеним у статті 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», зокрема, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення його вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди.

У цій частині у відзиві відповідач зазначає що та обставина, що позивача не притягнуто у встановленому законодавством порядку до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного проступку не означає, що в його діях відсутній склад дисциплінарного проступку і його не може бути притягнуто дисциплінарної відповідальності, оскільки адміністративна та дисциплінарна - це різні види відповідальності, а головним критерієм відмежування дисциплінарної відповідальності від адміністративної, є їх нормативні та фактичні підстави.

Суд критично оцінює такі твердження позивача відносно даного дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 , та у свою чергу зазначає, що інших обставин, ніж наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення 14 липня 2019 року та спричинення внаслідок його винних дій матеріальної шкоди службовому транспортному засобу, в матеріалах службового розслідування не прослідковується. Наявності усіх складових дисциплінарного проступку та у яких конкретно діях полягає вчинення позивачем дисциплінарного проступку суду жодним чином не доведено, достатніми та логічними доказами не підтверджено, у зв`язку з чим будь-якого відмежування не доведених підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності від наявної, на думку відповідача, дисциплінарної відповідальності суд не вбачає.

Також, суд зазначає, що відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Як вже встановлено судом, вина позивача у скоєнні адміністративного або дисциплінарного правопорушення не доведена.

Із зазначеного суд приходить до висновку, що відповідачем винесено протиправний наказ від 05 вересня 2019 року №611 «Про застосування до працівників Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення» в частині пункту 1 щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність, у зв`язку з чим вбачає підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини п`ятої статті 24 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» у разі поновлення порушених прав поліцейського у судовому порядку вищий керівник зобов`язаний негайно вжити заходів до поновлення прав поліцейського, усунення обставин, що призвели до таких порушень, та притягти до відповідальності осіб, винних у вчиненні порушень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, має бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Ураховуючи наведене, ефективним способом захисту в даній справі суд вважає скасування оскаржуваного пункту 1 наказу відповідача №611 від 05 вересня 2019 року.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2,5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати пункт №1 наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №611 від 05 вересня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбаченими статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст.ст. 293,295-297 КАС України.

Відповідно до п/п 15.5 п.15 Розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147- VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення виготовлено 19.08.2020.

Суддя Н.М. Клименчук