Справа № 1.380.2019.004695
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.004695 пров. № А/857/3692/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Большакової О.О., Заверухи О.Б.

за участю секретаря судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року, прийняте суддею Москаль Р.М. в м.Львові о 10 годині 25 хвилині, повний текст складено 06 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.004695 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішень, картки відмови, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000289/2 від 27.06.2019, а саме легкового автомобіля марки Volkswagen модель Touareg, 2015 р.в., бувшого у використанні, номер кузова НОМЕР_1 ; скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/00771.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з метою митного оформлення придбаного закордоном транспортного засобу, що був у використанні, подавав митному органу електронну митну декларацію, в якій визначено митну вартість автомобіля в сумі 19800 євро. Для підтвердження заявленої митної вартості декларант подав митному органу, серед інших документів, договір купівлі-продажу/інвойс №10062019 від 17.06.2019, в якому вказано ціну придбаного транспортний засіб в сумі 19800 євро із посиланням, що купівельна ціна сплачена готівкою. Відповідач за наслідками розгляду цих документів здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та прийняв рішення, відповідно до якого визначив митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 23600 євро. Вважає, що відповідач, застосовуючи резервний метод визначення митної вартості, проігнорував надані декларантом документи на підтвердження заявленої за першим методом митної вартості та реальної ціни придбання транспортного засобу. Зазначає, що договір купівлі-продажу/інвойс №10062019 від 17.06.2019 в повній мірі підтверджує митну вартість автомобіля в розмірі 19800 євро. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідач не навів жодних розрахунків, за яким було визначено таку митну вартість товару та не представив доказів того, що документи, подані декларантом до митного оформлення є недостатніми чи викликали сумнів у достовірності поданої інформації.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000289/2 від 27.06.2019 та рішення Львівської митниці ДФС про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови №UA209190/2019/00771.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням норм матеріального права, а також неповного з`ясування обставин справи, що призвело до ухвалення помилкового рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що в митного органу виникли сумніви в правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість товару (19800 євро) не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості транспортного засобу, яка згенерована відповідно до Постанови КМУ №1077 від 12.12.2018 АСАУР та складає 23600 євро.

В рахунку-фактурі від 17.06.2019 №10062019 вказано умови оплати готівка та про необхідність оплати застави в розмірі 2000 євро, декларант не надав документів про сплату застави, ні про сплату вартості автомобіля. Власником автомобіля, котрий зазначений в реєстраційному документі є Alpha Immobilien Service GMBH ( АДРЕСА_1 ), тобто різні особи, декларант не надав жодних документів про перехід права власності між цими особами.

Зазначає, що джерелом інформації для визначення митної вартості використано ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначену за результатами опрацювання АСАУР.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, позивача та його представника, які просять залишити без змін рішення суду, представника відповідача, який просить задоволити апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно ч.1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з метою придбання для власного використання здійснив замовлення в німецької фірми AUTOMOBILE (м. Гільдесгайм, Німеччина) транспортний засіб марки Volkswagen модель Toureg 3.0 TDI, номер шасі НОМЕР_1 , який був у експлуатації.

Відповідно до договору купівлі-продажу/інвойс №10062019 від 17.06.2019 вартість автомобіля марки Volkswagen модель Toureg 3.0 TDI, номер шасі НОМЕР_1 , який був у експлуатації, становить 19800 євро. Умови угоди передбачають продаж автомобіля на експорт (вивезення із економічної зони ЄС з виключенням будь-якої гарантії, сплата застави ПДВ в розмірі 2000 євро; умови розрахунку готівковий.

Відповідно до квитанції фірма AUTOMOBILE ОСОБА_1 17.06.2019 сплатив готівкою кошти в сумі 19800 євро за автомобіль Volkswagen модель Toureg 3.0 TDI, 2015 року випуску відповідно до рахунку № НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 також сплатив фірмі AUTOMOBILE 2000 євро застави (сума ПДВ, що повертається покупцю-нерезиденту після вивезення автомобіля за межі ЄС) за автомобіль Volkswagen модель Toureg 3.0 TDI, що підтверджується квитанцією від 17.06.2019. Сума застави згодом повернута продавцем на банківський рахунок ОСОБА_1 , що підтверджується банківським повідомленням про отримання свіфт-платежу.

Продавець оформив митну декларацію країни відправлення №MRN 19DE31E6, у якій відображено експорт автомобіля Toureg, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 на підставі купівлі-продажу/інвойса №10062019.

24.06.2019 для здійснення митного оформлення згаданого транспортного засобу уповноважений представник позивача подав митниці митну декларацію №UA209190/2019/045002 в електронній формі, в якій заявлено митну вартість транспортного засобу в розмірі 19800 євро. Митну вартість транспортного засобу визначено за основним методом 1 за ціною договору (вартість операції). Так, в графі 42 митної декларації ціна товару зазначено 19800 євро, в графі 45 коригування вказано 588516,90 грн., в графі 23 курс валюти 29,72307600. Позивач авансував 213000 грн. за митне оформлення транспортного засобу, що підтверджується квитанцією від 18.06.2019.

24.06.2019 митниця скерувала декларанту електронне повідомлення, обґрунтоване тим, що заявлена митна вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел (вказано вартість 23600 євро); декларанта повідомлено про необхідність залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення митної вартості. Митниця вказала про необхідність подання декларантом додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

У відповідь на повідомлення митниці представник декларанта повідомив митний орган про те, що додаткові документи декларант надати не може, просив визначити митну вартість на підставі наданих документів.

27.06.2019 митниця здійснила коригування митної вартості транспортного засобу та прийняла рішення №UA209000/2019/000289/2, відповідно до якого визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом 6 у розмірі 23600 євро. Прийняте рішення посадова особа митного органу мотивувала тим, що виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість автомобіля не підтверджена документально і не відповідає інформації щодо вартості даного транспортного засобу, яка згенерована відповідно до Постанови КМУ №1077 від 12.12.2018, АСАУР та складає 23600 євро. В рішенні зазначено, що касові та товарні чеки, так і документи щодо оплати товару до митного оформлення не подавались. Власник автомобіля, вказаний у реєстраційному документі Alpha Immobilien Service GMBH (st-Godehard-strabe 32 31139 Hildesheim, Німеччина), продавець - A&L Automobile (Sandr str, 16, 31137 Hildesheim, Німеччина) є різними особами, жодних документів про перехід права власності між цими особами не надано. Далі в рішенні зазначено, що неможливо застосувати метод визначення митної вартості 2а (стаття 59 Митного кодексу України) та 2б (стаття 60 МК України) з причини відсутності в органу доходів та зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, а також метод 2в (стаття 62 МК України) та 2г (стаття 63 МК України) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органах доходів і зборів. Митну вартість визначено за резервним методом з наявної в митного органу цінової інформації з системи АСАУР ДФС, що становитиме 23600 євро. В рішенні зазначено, що джерелом інформації для визначення митної вартості використано ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначену за результатами спрацювання АСАУР.

За результатами розгляду поданої уповноваженою особою декларанта митної декларації №UA209190.2019.045002 від 24.06.2019 та доданих до неї документів, митний орган відмовив у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю за причин: необхідності внесення змін у гр. 12,45 МД (у зв`язку із коригуванням митної вартості товару №1 після прийняття рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2019/000289/2 від 27.06.2019). Зазначено, що декларантом порушено умови декларування передбачені п.1 п. 8 статті 257 МК України та наказу Міністерства фінансів України Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку, єдиного адміністративного документа від 30.05.2012 №651; невірно розрахована митна вартість, неправильно заповнена графа 12,45 ВМД. Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209190/2019/00771.

27.06.2019 фірма AUTOMOBILE повернула ОСОБА_1 2000 євро застави (згідно інвойсу №10062019), що підтверджується повідомленням про переказ коштів № НОМЕР_3 через міжнародну міжбанківську систему передачі інформації та здійснення платежів SWIFT.

З метою отримання транспортного засобу у вільних обіг 02.07.2019 декларант подав митну декларацію №UA209190/2019/046236, в якій зазначив вартість транспортного засобу відповідно до рішення про корегування митної вартості товару, внаслідок чого ОСОБА_1 доплатив 36330 грн. в якості фінансової гарантії.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність рішенням Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000289/2 від 27.06.2019 та рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови №UA209190/2019/00771 та скасував їх, виходячи з наступного.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій статті цієї статті. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України (частина третя статті 54 МК України).

При цьому, в частині шостій статті 54 МК України визначено виключний перелік підстав, за яких митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що позивач надав митниці для митного оформлення імпортованого товару всі документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України, натомість відповідач не мав законних підстав для витребовування додаткових документів та, як наслідок, для відмови в митному оформленні товару за заявленою позивачем митною вартістю, оскільки не довів, що подані декларантом документи були недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликали сумнів у достовірності наданої інформації.

Митний орган зобов`язаний довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Вимоги частин третьої - четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Судами встановлено, що позивач визначив митну вартість автомобіля за ціною договору, яка зазначена у рахунку купівлі-продажу/інвойсі №10062019 від 17.06.2019 та становить 19800 євро. На підтвердження заявленої митної вартості товару декларант надав митному органу документи, визначені частиною другою статті 53 МК України (серед іншого: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 14.04.2015, митну декларацію країни відправлення №19DE31E6 від 18.06.2019, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2019/40947 від 19.06.2019, фото).

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що надані декларантом документи містять необхідні відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за автомобіль, оскільки в договорі купівлі-продажу/інвойсі №10062019 від 17.06.2019 чітко вказано купівельну ціну автомобіля (19800 євро), а також зазначено, що розрахунок проведений готівкою. Відомості про експорт цього автомобіля за інвойсом №10062019 зазначені в митній декларації країни відправлення №MRN №19DE31E6 (а.с. 18, 19).

Митний орган не вказав на будь-які розбіжності чи ознаки підробки документів, або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів тощо.

ОСОБА_1 придбавав автомобіль в німецької фірми, яка здійснює як купівлю, так і продаж, а також посередництво, фінансування, лізинг легкових автомобілів, вантажних автомобілів, автобусів (про що зазначено на бланку). Тобто, фірма є посередником між покупцем та продавцем (власником) автомобіля. Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що очевидною та зрозумілою є відмінність в документах щодо власника (Alpha Immobilien Service GMBH у реєстраційному документі на автомобіль) та продавця/посередника (A&L Automobile у рахунку та митній декларації країни відправлення).

Згідно з частиною другою статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Орган доходів і зборів за відповідних умов має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, а саме, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів - стаття 55 МК України.

Митний орган має повноваження вимагати додаткові документи лише у разі, коли подані декларантом для митного оформлення документи містять розбіжності, ознаки підробки або відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Апеляційний суд зазначає, що у позивача відсутній обов`язок щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару, оскільки це не передбачено статтею 53 Митного кодексу України.

Не заслуговує на увагу і покликання апелянта на підставу для витребування додаткових документів, спрацювання АСАУР, оскільки митний орган повинен, насамперед, здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, які підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи, зазначивши при цьому ці виявлені підстави та обставини, які ці документи повинні підтвердити.

За таких обставин у відповідача були відсутні правові підстави, передбачені статтею 54 для витребування у декларанта додаткових документів.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що транспортний засіб, щодо якого відповідачем прийнято оскаржуване рішення був придбаний позивачем 17.06.2019 та заявлений до митного оформлення 02.07.2019, а тому положення Тимчасового порядку до спірних правовідносин не застосовуються.

Щодо рішення про коригування митної вартості товарів в частині, що стосується визначення митної вартості товару за резервним методом, то апеляційний суд виходить з наступного.

В оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів: відсутнє належне обґрунтування неможливості застосування методів 2а, 2б, 2в, 2г; застосування резервного методу та визначення митної вартості в розмірі 23600 євро євро, базується на твердженні, що це ціна, за яку транспортний засіб, визначеної марки, моделі, комплекції пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі та за умов повної конкуренції, визначену за результатами спрацювання АСАУР.

Митним органом, як суду першої, так і апеляційної інстанції не доведено, яким чином системою АСАУР було визначено (згенеровано) вартість транспортного засобу в розмірі 23600 євро, які складові вплинули на формування саме такої вартості. Орган доходів та зборів не навів жодних розрахунків, за якими було визначено таку вартість транспортного засобу, що свідчить про порушення вимог статті 55 МК України. В оскарженому рішенні не наведено і суду не надано доказів, які підтверджують використання при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів інформації спеціалізованих видань та/або інформаційних ресурсів, які містять відомості про ціни, сформовані у відповідному регіоні світового ринку, з урахуванням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального та фактичного пробігу оцінюваного транспортного засобу.

Тобто, відповідачем не наведено достатніх доказів процедури/формули визначення (генерування) митної вартості, а також не надано будь-яких доказів на підтвердження достовірності згенерованої АСАУР ціни транспортного засобу в розмірі 23600 євро.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. За правилами частини третьої, восьмої згаданої статті кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Тобто, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідачем не надано доказів, як суду першої, так і апеляційної інстанції, що ним проведено необхідну консультацію у належний спосіб, а саме лише посилання на проведення консультації не можна вважати таким, що відповідає нормам закону.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, у рішенні вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів); посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII цієї угоди під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Відповідачем, як суду першої, так і апеляційної інстанції не наведено обґрунтованих та беззаперечних підстав щодо неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості у їх послідовності.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Крім того, рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обгрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу (за ціною договору щодо ідентичних товарів).

Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що позивач під час митного оформлення надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Натомість, контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як не довів і правових підстав для застосування резервного методу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року у справі № 1.380.2019.004695, - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді О. О. Большакова
О. Б. Заверуха
Повне судове рішення складено 31.08.20