Справа № 308/8564/20
Суддя: Крегул М. М.
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/8564/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Крегул М.М.,

при секретарі Ковач В.Ю.,

за участю перекладача Уллах Ірфан Пак

представника позивача Балог О.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 (SRIVASTAVA RITY),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, адміністративну справу за адміністративним позовом Військової частини № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянки Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України,-

ВСТАНОВИВ:
Військова частина № НОМЕР_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеним адміністративним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач 24 серпня 2020 року о 13 год. 20 хв. була виявлена та затримана прикордонним нарядом «ВШ», на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в районі 299-298 прикордонних знаків 200м до державного кордону України при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку без документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, поза межами пункту пропуску. Документ, що посвідчує особу та підтверджує законність перебування на території України відсутній.

На території України відповідач знаходилась законно, як студент Івано-Франківського Національного медичного університету. Своїми діями відповідач вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та відповідно до ст. 263 КУпАП була затримана в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення.

Позивач зазначає, що за порушення законодавства України про правовий статус іноземців, на адресу УДМС України в Івано-Франківській області скеровано клопотання про скасування посвідки на тимчасове проживання на території України № TR167037, лист від 24.08.2020 року № 21/824. На підставі звернення до УДМС, рішенням від 26.08.2020 року № 500/20 дану посвідку було скасовано.

Окрім цього, в адміністративному позові зазначено, що на підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» було прийнято рішення про примусове повернення за межі території України, однак таке рішення відповідач виконати не в змозі, оскільки на момент подачі адміністративного позову в неї відсутні грошові кошти, документи, що надають право на перетин державного кордону, а також відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.03.2020 року № 287-р «Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» та оскільки карантинні заходи не скасовані, у відповідача відсутня можливість законним шляхом залишити територію України.

Враховуючи викладене та те, що на сьогодні підстав для законного перебування на території України, передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідач не має, а спроба незаконного перетинання ним державного кордону України в Соловацьку Республіку свідчать про те, що вона порушила вимоги ст. 204-1 КУпАП, ст.ст. 4,9,16,26 згаданого Закону і відповідно до вимог ст. 30 цього Закону підлягає примусовому видворенню, а тому позивач просить суд затримати громадянку Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивача військової частини № НОМЕР_1 Західного регіонального управління Держприкордонслужби України Балог О..Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, з підстав наведених у адміністративному позові.

Відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову, пояснила, що перебуває на території України законно, оскільки є студенткою Івано-Франківського Національного медичного університету та має посвідку на тимчасове проживання в Україні, про рішення яким її скасовано дізналася тільки у судовому засіданні. Зазначила, що проживає в АДРЕСА_1 , кошти на проживання та навчання їй надсилають батьки, бажає залишитися в Україні та продовжити навчання.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_3 , відповідачаСрівастава Ріту, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 24 серпня 2020 року о 13 год. 20 хв. була виявлена та затримана прикордонним нарядом «ВШ», на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Ужгород» в районі 299-298 прикордонних знаків 200м до державного кордону України при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку без документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, поза межами пункту пропуску.

З матеріалів також вбачається що відповідач гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) прибула до України на законних підставах, так як має відповідну посвідку на тимчасове проживання на території України № НОМЕР_2 .

Позивачем доказів вчинення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП суду надано не було.

Згідно долученої до матеріалів справи копії студентського квитка серії виданого 18.10.2017 року, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) є студентом факультету підготовки іноземних громадян Івано-Франківського національного медичного університету.

Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 цього ж Закону нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 1 ст. 3 КАС України).

Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

За ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, а саме, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Як встановлено судом та не спростовано представником позивача Балог О.Ю. у судовому засіданні, особу відповідачаСрівастава Ріту можливо ідентифікувати.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей щодо поданого у встановленому законом порядку позову про примусове видворення відповідача ОСОБА_1 , що унеможливлює застосування заходів, визначених частиною першою статті 289 КАС.

Матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів порушення відповідачем Срівастава Ріту законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців (зокрема, постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (зокрема за частиною першою статті 203 КУпАП), судові рішення тощо), наявність яких також є однією із обов`язкових умов для застосування у даному випадку частини першої статті 289 КАС.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) отримала посвідку на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_3 та знаходиться на території України законно.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання визначає Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 322 від 25.04.2018 року.

Згідно з пунктом 63 Порядку посвідка на тимчасове проживання скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі:

1) отримання даних з баз даних Реєстру, відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз інших державних органів або інформації від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів;

2) отримання вмотивованого клопотання приймаючої сторони про скасування посвідки (у тому числі в разі звільнення іноземця або особи без громадянства із займаної посади) або припинення діяльності приймаючої сторони - юридичної особи;

3) коли іноземця або особу без громадянства засуджено в Україні до позбавлення волі;

4) коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні;

5) коли уповноваженим державним органом прийнято рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства чи їх примусове видворення за межі України або про заборону подальшого в`їзду в Україну;

6) отримання особою паспорта громадянина України (тимчасового посвідчення громадянина України), посвідки на постійне проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, якій надано додатковий захист;

6-1) якщо з`ясується, що в іноземця або особи без громадянства припинилися підстави для перебування на території України, або якщо після оформлення посвідки з`ясується, що юридичний факт підтверджений/засвідчений відповідним документом, зазначеним у частинах четвертій - сімнадцятій статті 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який подавався іноземцем або особою без громадянства для оформлення посвідки, визнано недійсним, скасованим, нікчемним або таким, що не відбувся;

6-2) отримання від іноземця або особи без громадянства заяви про скасування виданої посвідки;

7) в інших випадках, передбачених законом.

Рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.

Копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається такій особі і приймаючій стороні рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття.

Відповідно до пункту 73 Порядку рішення про відмову в оформленні, обміні та видачі посвідки, про її скасування може бути оскаржено іноземцем або особою без громадянства в адміністративному порядку або до суду в установленому порядку.

Згідно рішенням Управління ДМС в Івано-Франківській області № 500/20 від 26.08.2020 року відповідачеві ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) скасовано посвідку на тимчасове проживання серії ТР167037, однак , матеріали справи не мітять доказів про ознайомлення відповідачаСрівастава Ріту з цим рішенням і відсутні підтвердження отримання відповідачем такого рішення.

Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» при вирішенні зазначеної категорії, суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року,статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Зокрема, відповідно до п "f" частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім як відповідно до процедури, встановленої законом, у випадку законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Враховуючи викладене, судом не встановлено наявності всіх умов для прийняття рішення про затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 271, 272, 289, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позу Військової частини № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянки Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Повний тест рішення складено та проголошено 31.08.2020 року о 15 год. 05 хв.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду М.М. Крегул