Справа № 520/8792/2020
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2020 р. № 520/8792/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просить суд: 1. Визнати протиправним та скасувати рішення від 02.01.2020 року №21/12 відділу 27 з питань перерахунків пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

2. Визнати протиправною бездіяльність і зобов`язати відділ 27 з питань перерахунків пенсії управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області:

- прийняти до розгляду особовий рахунок 792 для перерахунку пенсії.

- зарахувати період роботи з 27.09.1990 р. по 17.08.1992 року, відповідно до трудової книжки, до загального трудового стажу в повному обсязі. - виконати перерахунок назначеної пенсії з 15.12.2018 р. по 15.12.2019 р. з урахуванням доходів заробітної плати, в доларах США, закордонного відрядження в повному обсязі без обмежень, з урахуванням курсу валют на день подачі заяви 28.12.2019 р.

- назначити пенсію з 28.12.2019 р. з урахуванням періоду і доходів в закордонному відрядженні в повному обсязі, без обмежень (відповідно до заяви поданої 28.12.2019 р.) - здійснити виплату не отриманої частини пенсії, після перерахунку, єдиним платежем на рахунок ОСОБА_1 в Приватбанку. - судові витрати по справі в розмірі 840,80 грн. рішенням стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржувані дії відповідача є незаконними, оскільки вони порушують право позивача на пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 21.07.2020 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представником відповідача 05.08.2020 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що у спірних правовідносинах відповідач діяв в межах чинного законодавства України.

11.08.2020 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за віком призначену з 15.12.2018 року та обчислену згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсію було обчислено при загальному страховому стажі 25 років 10 місяців 25 днів. Стаж зараховано по 01.10.2001 року.

28.12.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надавши до заяви наступні документи, а саме: копію витягу з особистого рахунку № НОМЕР_1 за період роботи в Анголі по лінії «Союзвнешосвіта» з 1990-1992 роки, вихідний № АЗ-372 від 27.11.2019 року; копію трудової книжки, серія НОМЕР_2 ; копію трудової книжки, серія НОМЕР_3 .

Рішенням відділу з питань перерахунків пенсії № 27 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про розгляд спірних питань, які виникли під час (перерахунку) пенсій № 21/112 від 02.01.2020 року позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідних документів за період закордонного відрядження.

В обґрунтування даного рішення відповідачем було зазначено, що відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зі змінами внесеними Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 201 8 року - не менше 25 років. Згідно ст. 24 вищезазначеного Закону страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Відповідно до п. 22 Постанови КМУ від 12.08.1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» стаж роботи громадян України за її межами підтверджується документами, легалізованими відповідно до законодавства (крім роботи на території колишнього СРСР і держав, з якими колишнім СРСР було укладено угоди про соціальне забезпечення, до укладення відповідних двосторонніх угод). Таким чином для зарахування періоду роботи в закордонному відрядженні потрібно надати довідку Міністерства яке надало відрядження з вказанням періоду роботи за кордоном , чи зберігалася заробітна плата за основним місцем роботи та сплата внесків.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 Закону № 1058 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до п. 22 Постанови КМУ від 12.08.1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» стаж роботи громадян України за її межами підтверджується документами, легалізованими відповідно до законодавства (крім роботи на території колишнього СРСР і держав, з якими колишнім СРСР було укладено угоди про соціальне забезпечення, до укладення відповідних двосторонніх угод).

Відповідно до п.4 статті 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності Законом №1058, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків передбачених Законом.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закону № 1788) та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №б37,основним документом, що підтверджує стаж роботи (до 01.01.2004), є трудова книжка.

Пунктами 51-53 розділу III Правил про умови праці радянських працівників за кордоном, затверджених постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 25.12.1974 №365, передбачено, що в трудові книжки спеціалістів, направлених за кордон для надання технічної допомоги та інших послуг, підприємства здійснюють запис про відрядження їх в розпорядження міністерств (відомств) для використання на роботах за кордоном.

Записи в трудовій книжці спеціалістів здійснюються по закінченню їх роботи за кордоном підприємствами (установами, організаціями), в яких вони працювали до виїзду за кордон, на підставі довідок міністерств і відомств. В довідках зазначається період роботи закордоном і займана посада, також підстава видачі (номери і дати відповідних наказів).

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що позивачу для зарахування періоду роботи в закордонному відрядженні необхідно було надати до відповідача довідку Міністерства, яке надавало відрядження з вказанням періоду роботи за кордоном, та інформацією чи збереглася заробітна плата за основним місцем роботи та сплата внесків.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що позивачем зазначеної віще довідки до відповідача надано не було.

Щодо вимоги позивача виконати перерахунок пенсії з 15.12.2018 року по 15.12.2019 р. з урахуванням доходів заробітної плати, в доларах США, закордонного відрядження в повному обсязі без обмежень, з урахуванням курсу валют на день подачі заяви 28.12.2019 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 статті 41 Закону № 1058, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, враховуються в заробітну плату для обчислення розміру пенсій, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне соціальне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону № 1788, і не перевищують 5, 6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Згідно пункту 129 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 (зі змінами), частина заробітку, що виплачувалась в іноземній валюті, при визначенні заробітку для обчислення пенсії не враховується.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що під час обчислення розміру пенсії відповідно до Закону №1058 враховується лише та частина заробітку, яка була виплачена у радянських карбованцях, а отже визначення розміру пенсії із заробітної плати, отримуваної в іноземній валюті, законодавством України не передбачено.

Також суд зазначає, що позивачем не надано ні відповідачу ні до суду документів, які містили би інформацію про період роботи за кордоном та займана посада, тому відсутні підстав для врахування до страхового стажу періоду роботи з 1990 року по 1992 рік.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки рішення від 02.01.2020 року №21/12 відділу 27 з питань перерахунків пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області є законним та таким, що прийнято в межах чинного законодавства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.