Справа № 200/12532/19-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року справа №200/12532/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Ашумова Т.Е., за участю представника позивача Каморнікова Ю.С., відповідача Єгорова О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 р. (повний текст рішення складено 26 лютого 2020 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/12532/19-а (головуючий І інстанції суддя Голуб В.А.) за позовом Офісу великих платників податків ДПС до Управління державної служби охорони при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходиться в банківських установах,

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2019 року Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління державної служби охорони при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, в якому просило накласти арешт на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться у банківських установах в межах наявних на рахунках коштів, але не більше суми податкового боргу в розмірі 14 208887, 81 грн. (т. 1 а.с. 4-6).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року у справі № 200/12532/19-а у задоволенні адміністративного позову відмовлено (т. 1 а.с. 163-166).

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене судове рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимогу повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до п.п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатись до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, а у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу. Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами, зокрема, є недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу, майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Апелянт звертає увагу на те, що органи державної реєстрації відмовляють у реєстрації припинення (шляхом ліквідації або реорганізації) юридичної особи у випадку наявності заборгованості зі сплати податків і зборів та/або наявність заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Також позивач вважає, що Управління поліції охорони в Донецькій області є правонаступником УДСО при ГУМВС в Донецькій області.

Відповідач надав відзив, в якому зазначив про правову безпідставність аргументів апеляційної скарги.

Представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги і наданого відзиву, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач, Офіс великих платників податків ДПС (), є органом державної влади, створений на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 537 від 19.06.2019 року «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», державна реєстрація вказаної юридичної особи була проведена 30.07.2019 року, місцезнаходження юридичної особи: 04119, м. Київ, Шевченківський район, вул. Дегтярівська, буд. 11г (т. 1 а.с. 61-62).

Відповідач, Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області (), є державною організацією, яка з 17.11.2015 року перебуває в стані припинення за рішенням власників, про що 19.01.2016 року судом прийнято рішення для заявлення кредиторами своїх вимог, місцезнаходження юридичної особи: 84331, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Гвардійців Кантемирівців, буд. 1А (т. 1 а.с. 32-36).

За твердженням позивача за відповідачем станом на 17.10.2019 року рахується заборгованість на загальну суму 14 208 887, 81 грн., яка складається з недоїмки у розмірі 12 206 919, 01 грн. (сума несплаченого основного платежу 8 883 692, 15 грн. та сума несплачених штрафних санкцій 3 323 226, 86 грн.) та залишку несплаченої пені у розмірі 2 001 968, 80 грн. (т. 1 а.с.7, 9).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1399 «Про ліквідацію підрозділів Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ» ліквідовано як юридичну особу, зокрема Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області, а наказом голови Національної поліції України від 06.11.2015 року № 48 «Про затвердження Положення про Управління поліції охорони в Донецькій області» утворено Управління поліції охорони в Донецькій області (), як юридичну особу публічного права (т. 1 а.с. 90-96, 123-131).

Ухвалою від 21.07.2016 року у справі К/800/11971/16 Вищий адміністративний суд України касаційну скаргу Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області задовольнив, постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 15.04.2016 року скасував та залишив в силі постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09.02.2016 року. Так, суд першої інстанції постановою від 09.02.2016 року задовольнив позовні вимоги Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення від 08.12.2015 року за № 53 про опис майна у податкову заставу, зобов`язання скасувати в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, реєстрацію обтяження державного майна, закріпленого за Управлінням державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області, включеного відповідачем до акту опису майна № 3/10/28-913 від 09.11.2015 року (т. 1 а.с.10-11).

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Національної поліції України від 31.03.2017 року № 232/374 «Про передачу нерухомого майна» здійснено безоплатну передачу нерухомого майна зі сфери управління Міністерства внутрішніх справ України, а саме: з балансу регіональних підрозділів ДСО при ГУМВС (УМВС) України до сфери управління Національної поліції на баланс регіональних управлінь поліції охорони (т. 1 а.с.12-13).

Рішенням від 22.06.2018 року господарський суд Донецької області у справі № 905/972/16 задовольнив позовні вимоги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України до Ліквідаційної комісії Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області про зобов`язання визнати кредиторські вимоги в сумі 8 768 042, 81 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів. Суд зобов`язав Ліквідаційну комісію Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області включити вимоги кредитора Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України в сумі 8 768 042, 81 грн. до реєстру вимог кредиторів. Зі змісту вказаного рішення вбачається, що матеріалами справи була підтверджена саме ліквідація, а не реорганізація Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області (т. 1 а.с. 37-43).

З проміжного ліквідаційного балансу Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області вбачається, що станом на 01.09.2018 року вимоги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України в сумі 8 768 042, 81 грн. включені до третьої черги задоволення вимог кредиторів (т. 1 а.с.44-46).

Вважаючи, що у відповідача наявний податковий борг, а у нього недостатньо майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг та відповідач може відкриті рахунки в різних банківських установах, позивач звернувся до суду із даним позовом.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

На сьогодні чинне законодавство поки що не визначає загального поняття ліквідації юридичних осіб. Так, Закон України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у статті 1 дає визначення цього поняття, але лише стосовно процедури банкрутства. Ліквідація при банкрутстві це припинення діяльності суб`єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів шляхом продажу його майна.

Юридична наука узагальнює поняття ліквідації, як регламентовану законом процедуру, результатом якої є припинення діяльності юридичної особи.

Процедура ліквідації регулюється багатьма нормативно-правовими актами, зокрема Цивільним та Господарським кодексами України, законами України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", „Про господарські товариства", „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" тощо.

Ліквідація це одна із форм припинення юридичної особи. Ліквідація юридичних осіб здійснюється без переходу прав i обов`язків підприємства, що ліквідується, до інших осіб, тобто без правонаступництва. При ліквідації підприємства його права й обов`язки припиняються.

За унормуванням статей 104 Цивільного кодексу України та 59 Господарського кодексу України юридична особа припиняється також в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Майнові претензії кредиторів юридичної особи, що ліквідується, задовольняються з її майна. При цьому законодавець припускає, що відповідного майна для задоволення претензій всіх кредиторів може не вистачити. Тому для виплати грошових сум кредиторів встановлена спеціальна черговість, яка визначена статтею 112 Цивільного кодексу України. Так, у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом. У другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результатів його інтелектуальної, творчої діяльності. У третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов`язкових платежів), у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги. Вимоги однієї черги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредитору цієї черги. Вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред`явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.

Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор не звертався до суду з позовом, а також вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, вважаються погашеними.

За змістом пп.16.1.3, 16.1.4 п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У відповідності з п.36.1 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 36.5 ст.36 Податкового кодексу України передбачено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Приписами пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (пункт 54.1. статті 54).

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (підпункт 54.3.2. пункту 54.3. статті 54).

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження (пункт 57.3. статті 57).

П.59.1 ст.59 Податкового кодексу України обумовлює: у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Унормуванням п.59.5 ст.59 Податкового Кодексу встановлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) (підпункт 129.1.1. пункту 129.1. статті 129).

На суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день (пункт 129.4. статті 129).

Пунктом 95.1 ст.95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу ( пп.20.1.33 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України).

З посиланням на підпункт 20.1.34. пункту 20.1 статті 20) Податкового Кодексу контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 вказаної статті).

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (пункти 95.1, 95.2, 95.3 статті 95).

Правилами п.87.1 ст.87 Податкового кодексу України окреслено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Та відповідно до п.87.2 ст.87 Податкового кодексу України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора (ч.ч. 1, 3, 4, 6 ст. 105 ЦК України).

Ліквідація юридичної особи відбувається, зокрема за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами (п. 1 ч. 1 ст. 110 ЦК України).

Порядок здійснення розрахунків з кредиторами, зокрема з кредиторами, вимоги яких підтверджені рішенням суду, у разі ліквідації юридичної особи за рішенням власника (власників) визначено ст.ст. 111, 112 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 ЦК України з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов`язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки.

Згідно з ч.ч. 8, 9 ст. 111 ЦК України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи. Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу.

Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому ст. 112 цього Кодексу. У разі недостатності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) організовує реалізацію майна юридичної особи.

Зокрема, відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 112 ЦК України у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов`язкових платежів). Вимоги однієї черги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредитору цієї черги.

Згідно з ч. 3 ст. 112 ЦК України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області (), є державною організацією, яка з 17.11.2015 року перебуває в стані припинення за рішенням власників, про що 19.01.2016 року судом прийнято рішення для заявлення кредиторами своїх вимог, місцезнаходження юридичної особи: 84331, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Гвардійців Кантемирівців, буд. 1А (а.с. 32-36).

Рішенням від 22.06.2018 року господарський суд Донецької області у справі № 905/972/16 задовольнив позовні вимоги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України до Ліквідаційної комісії Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області про зобов`язання визнати кредиторські вимоги в сумі 8 768 042, 81 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів. Суд зобов`язав Ліквідаційну комісію Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області включити вимоги кредитора Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України в сумі 8 768 042, 81 грн. до реєстру вимог кредиторів.

Вказане рішення набрало законної сили 23.07.2018 року, у зв`язку з чим 24.07.2018 року суд видав відповідний наказ.

Таким чином, станом на час розгляду справи, відповідач перебуває в стані припиненні і з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань не виключений. Згідно з інформацією з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про юридичних осіб-правонаступників відповідача відсутні.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1399 «Про ліквідацію підрозділів Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ» ліквідовано як юридичну особу, зокрема Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області (т. 1 а.с. 90-96).

Наказом голови Національної поліції України від 06.11.2015 року № 48 «Про затвердження Положення про Управління поліції охорони в Донецькій області» утворено Управління поліції охорони в Донецькій області (), як юридичну особу публічного права. Згідно з інформацією з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про дату державної реєстрації, дату та номер запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи, яка утворена в результаті перетворення відсутні (т. 1 а.с.100-102).

Зазначене вище дає підстави вважати, що відповідач саме ліквідується (перебуває в стані припинення за рішенням засновників, зокрема на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України №1399 від 07 листопада 2015 року), а не реорганізується, як помилково вважає апелянта. Тому до спірних правовідносин не підлягає застосуванню ст. 98 Податкового кодексу України, яка регулює порядок погашення грошових зобов`язань або податкового боргу у разі реорганізації платника податків та на яку посилається позивач.

При цьому суд не приймає посилання позивача на обґрунтування своєї позиції щодо реорганізації відповідача на наказ Міністерства внутрішніх справ України і Національної поліції України № 51/64 від 26.01.2016 року «Про впорядкування діяльності органів поліції охорони», оскільки цей наказ є відомчим актом про впорядкування діяльності вже створених і діючих органів поліції охорони та не є рішенням про відміну державної реєстрації ліквідації відповідача. В той же час цей наказ не має приписів щодо реорганізації відповідача шляхом його перетворення або його приєднання, як це передбачено ст. 106 ЦК України.

Щодо посилання апелянта на судову практику з приводу застосування наказу Міністерства внутрішніх справ і Національної поліції України № 51/64 від 26.01.2016 року «Про впорядкування діяльності органів поліції охорони», а саме постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 17.07.2018 року у справі № 805/224/18-а за позовом Офісу великих платників податків ДФС до Управління державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в Донецькій області про стягнення податкового боргу у сумі 2295047,40 гр. та зустрічним позовом Управління державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в Донецькій області до Офісу великих платників податків ДФС про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, суд зазначає наступне.

Дійсно, вказаним судовим рішенням встановлено, що має місце реорганізація платника податків, Управління поліції охорони в Донецькій області () є правонаступником Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Донецькій області () (а.с.67-70). Проте, у цьому випадку мова йде про правову оцінку суду апеляційної інстанції щодо певного факту під час розгляду адміністративної справи.

Також слід зазначити, що ухвалою Верховного Суду від 16.08.2018 року у справі № 805/224/18-а суд прийняв до розгляду Касаційного адміністративного суду касаційну скаргу Управління державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в Донецькій області на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 17.07.2018 у справі №805/224/18-а за позовом Офісу великих платників податків ДФС до Управління державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в Донецькій області про стягнення податкового боргу у сумі 2295047,40грн. та зустрічним позовом Управління державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в Донецькій області до Офісу великих платників податків ДФС про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, та відкрив по ній касаційне провадження. Також суд зупинив виконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 17.07.2018 щодо задоволених позовних вимог про стягнення з рахунків Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Донецькій області у банківських установах кошти в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 7834,08 грн., з податку на прибуток у сумі 2 233 218, 88 грн., з військового збору у сумі 53993,54 грн. до закінчення перегляду такого судового рішення в касаційному порядку. На теперішній час остаточне рішення у наведеній справі судом касаційної інстанції не прийнято.

Відповідно до пункту 97.1 статті 97 Податкового кодексу України у цій статті під ліквідацією платника податків розуміється ліквідація платника податків як юридичної особи або державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрація у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), внаслідок якої відбувається закриття їх рахунків та/або втрата їх статусу як платника податків відповідно до законодавства.

За приписами пункту 97.2 ст. 97 Податкового кодексу України у разі якщо власник або уповноважений ним орган приймає рішення про ліквідацію платника податків, не пов`язану з банкрутством, майно зазначеного платника податків використовується у черговості, визначеній відповідно до законів України.

Отже, норми ст. 97 Податкового кодексу України є спеціальними нормами, які встановлюють особливості погашення податкового боргу у разі ліквідації платника податків, не пов`язаної з банкрутством.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що стягнення коштів з банківського рахунку, на якому акумулюються кошти підприємства, що ліквідується, призводить до порушення порядку черговості задоволення вимог кредиторів, встановленої ст. 112 ЦК України, що в свою чергу порушує приписи ст. 97 Податкового кодексу України, оскільки стягнення коштів з банківських рахунків відбувається негайно після направлення податковим органом до банківської установи платіжної вимоги, без дотримання порядку черговості задоволення кредиторських вимог.

Суд апеляційної інстанції також враховує і той факт, що банківські установи, в яких були відкриті відповідачем розрахункові рахунки і на які позивач просив накласти арешт, перебувають на неконтрольованій українською владою території. А те, що позивач висунув вимоги щодо зміни банківських установ, не може бути взято до уваги саме апеляційною інстанцією.

Суд апеляційної інстанції вважає, що актом від 03.07.2017 року за № 46/28-10-47-10/08596860 про результати документальної позапланової виїзної перевірки відповідача у зв`язку з припиненням юридичної особи, який був наданий при апеляційному розгляді, відносини між позивачем і відповідачем у площині податкових відносин були завершені. Це підтверджується і наявністю рішення від 22.06.2018 року господарського суду Донецької області у справі № 905/972/16, яким задоволено позовні вимоги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України до Ліквідаційної комісії Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області про зобов`язання визнати кредиторські вимоги в сумі 8 768 042, 81 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

Посилання апелянта на те, що за невизначеними законодавчими актами здійснюється нарахування пені і відбивається у інтегрованій картці платника податку є неприйнятними з правової точки зору.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 р. у справі № 200/12532/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 серпня 2020 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко