Справа № 640/23115/19
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Федотова І.В.,Коротких А.Ю.,

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління державної податкової служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17 травня 2018 року №, №, №, №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою подано до контролюючого органу податковий розрахунок за формою 1-ДФ за ІІІ квартал 2016 року, у якому відображено інформацію щодо отриманого ОСОБА_1 за ознакою доходу 114 (дохід, отриманий у спадщину від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення).

На лист ГУ ДФС у м. Києві від 29 серпня 2017 року №26656/10/26-15-13-04-16 стосовно підтвердження інформації щодо отримання ОСОБА_1 зазначеного доходу, Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою надано відповідь листом від 19 вересня 2017 року №3489/01-16, з якого вбачається, що ОСОБА_1 22 грудня 2016 року отримано дохід у вигляді вартості успадкованого майна за заповітом від фізичної особи що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення. Спадкове майно складається з:

- квартири за адресою: АДРЕСА_1 , оцінка якої складає 1 490 043,00 грн.;

- земельної ділянки за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська рада, СТ «Нива» садівницького масиву «Вишеньки», оцінка якої складає 60 000,00 грн.;

- садового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , оцінка якого становить 58 027,00 грн.

Загальна вартість успадкованого майна фізичною особою ОСОБА_1 становить 1 608 070,00 грн.

02.03.2018 року начальником ГУ ДФС у м. Києві видано наказ №3292 про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді вартості успадкованого майна від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення.

Перевіркою встановлено порушення позивачем: п. 179.1 ст. 179 з урахуванням пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 розділу ІV Податкового кодексу України (не подано до ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС в м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік; пп. "а" п. 176.1 п. 176, п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України (не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу); пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 з урахуванням пп. 164.2.10 п. 164.2 ст. 164, пп. 174.2.2 п. 174.2, п. 174.6 ст. 174 Податкового кодексу України (не задекларовано дохід у вигляді вартості успадкованого майна у сумі 1 608 070,00 грн., відповідно занижено та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік загальній сумі 80 403,50 грн.; пп. 1.2,1.3 п. 161 Підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Кодексу (занижено та не перераховано до бюджету військовий збір за 2016 рік в розмірі 24 121,05 грн.

Результати перевірки оформлені Актом перевірки від 21 березня 2018 року №1312/26-15-42-02-30/.

За наслідками перевірки ГУ ДФС в м. Києві винесено податкові повідомлення-рішення від 17 травня 2018 року:

- № з військового збору в сумі 30151,31 грн., у тому числі основний платіж 24121,05 грн. та штрафна санкція 6030,26 грн.;

- № з податку на доходи фізичних осіб в сумі 100504,38 грн., в тому числі основний платіж 80403,50 грн. та штрафна санкція 20100,88 грн.;

- № - штрафна санкція в сумі 170,00 грн.;

- № - штрафна санкція в сумі 510,00 грн.

Після отримання вказаних податкових повідомлень-рішень позивач звернувся зі скаргою до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної податкової служби України від 28 жовтня 2019 року №7396/6199-00-28-05-04 у задоволенні скарги відмовлено з підстав пропущення строку на її подання.

Позивач, не погоджуючись з вказаними рішеннями відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

З приводу даних спірних правовідносин колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

У силу вимог частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано, зокрема, приписами Податкового кодексу України, в редакції, що діяла на час їх виникнення.

Згідно пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України платником податку, зокрема, є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 164.1 ст. 164 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

У відповідності до пп. 164.2.10 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.

Підпунктом «а» 174.2.1 п. 174.2 ст. 174 ПК України визначено, що об`єкти спадщини - вартість власності, що успадковується членами сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення, оподатковується за нульовою ставкою.

Водночас, вартість будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу (пп. 174.2.2 пункту 174.2 статті 174 ПК України).

Членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, чоловік або дружина, діти, у тому числі усиновлені. Інші члени сім`ї фізичної особи вважаються такими, що мають другий ступінь споріднення (пп. 14.1.263 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно п. 167.2 ст. 167 ПК України ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що у разі отримання доходу у вигляді спадщини від фізичної особи, яка не є членом сім`ї першого ступеня споріднення, така особа зобов`язана сплатити податок на доходи з фізичних осіб у розмірі 5 відсотків бази оподаткування.

Пунктами 174.3 та 174.4 ПК України закріплено, що особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину.

Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, і зазначається в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов`язані сплатити податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини та спадкоємців, які отримали у спадщину об`єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб, а також іншими спадкоємцями - резидентами, які сплатили податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини.

Нотаріус щокварталу подає до контролюючого органу за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса інформацію про видачу свідоцтв про право на спадщину та/або посвідчення договорів дарування в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку.

Нотаріус видає спадкоємцю-нерезиденту свідоцтво про право на спадщину за наявності документа про сплату таким спадкоємцем податку з вартості об`єкта спадщини.

У даному випадку у матеріалах справи наявна копія заповіту від 17 вересня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Шовкошитньою В.В., в якому зазначено, що громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на випадок смерті зробила наступні розпорядження:

- належний їй на праві власності садовий будинок за адресою: АДРЕСА_2 та прилеглу до нього земельну ділянку, площею 0,050 га, кадастровий номер :04:001:1006, надану для садівництва заповідала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 заповідала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- а все інше майно рухоме та нерухоме, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що матиме право за законом і що належатиме на день смерті, у тому числі на грошові вклади заповідала ОСОБА_1 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 02 жовтня 2019 року квартира АДРЕСА_1 , садовий будинок за адресою: АДРЕСА_2 та прилегла до нього земельна ділянка, площею 0,050 га, кадастровий номер :04:001:1006, зареєстровані на правах власності за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 26 липня 2016 року Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою.

Вказані обставини свідчать про те, що позивач не приймав у спадщину після померлої ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме: квартиру, садовий будинок та земельну ділянку, та не оформлював права власності на зазначені об`єкти нерухомості у 2016 році.

Право власності на зазначені вище об`єкти зареєстровано за іншою особою, а саме - за ОСОБА_5 , підставою набуття права власності зазначено свідоцтво про право на спадину за заповітом.

Зі змісту Акту перевірки та апеляційної скарги вбачається, що під час позапланової невиїзної перевірки обставини фактичного набуття у власність нерухомого майна ОСОБА_1 не перевірялися, висновки щодо набуття ним доходу у 2016 році у вигляді вартості успадкованого майна за заповітом від фізичної особи що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення, були зроблені податковим органом виключно на підставі повідомлення Двадцять першої київської державної нотаріальної контори від 19 вересня 2017 року №3488/01-16.

Враховуючи те, що у матеріалах справи наявні докази того, що позивач не приймав у спадщину після померлої ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме: квартиру, садовий будинок та земельну ділянку, та не оформлював права власності на зазначені об`єкти нерухомості у 2016 році, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про

необґрунтованість висновків Акту перевірки відповідача від 21 березня 2018 року №1312/26-15-42-02-30/ НОМЕР_1 , які стали підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, та як наслідок наявність підстав для скасування оскаржуваних рішень.

За вказаних вище обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у відзиві на позовну заяву та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення дотримано норми матеріального права, що стало підставою для правильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління державної податкової служби у місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: І. В. Федотов

А.Ю. Коротких