Справа № 340/3259/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 вересня 2020 року м. Дніпросправа № 340/3259/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року (суддя Пасічник Ю.П.) у справі №340/3259/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Опторг-15» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування рішення, -

в с т а н о в и В :

ТОВ «Опторг-15» звернулося до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача №259-р від 04.06.2019р. про анулювання ліцензії №1800428 виданої ТОВ "Оптторг-15" на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача №264-р від 06.06.2019р. про анулювання ліцензії №1900613 виданої ТОВ "Оптторг-15" на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на порушення відповідачем процедури прийняття оскаржуваних рішень, зокрема, на недотримання вимог п.56.9 ст.56 ПК України.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року позов задоволено.

Рішення суду мотивовано як правом платника податків оскаржити рішення контролюючого органу в адміністративному порядку так і обов`язком контролюючого органу розглянути скаргу платника у порядку та спосіб, визначені Податковим кодексом України. Встановивши те, що відповідачем не було дотримано процедуру розгляду скарги позивача, а саме не надано відповіді у встановлений строк, суд першої інстанції, застосувавши наслідки, передбачені п.56.9 ст.56 ПК України, зазначив те, що у такому випадку слід вважати задоволеною скаргу позивача.

З цих підстав суд першої інстанції позов задовільнив.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволені позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач фактично посилається на положення Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, конячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами", яким визначено підстави для анулювання ліцензій та зазначає про те, що у зв`язку з допущеними порушеннями позивачу правомірно анульовано ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що відповідачем 04.06.2019р. прийнято розпорядження №259-р про анулювання позивачеві ліцензії (а.с.7) на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами №1800428 (а.с.41,42).

Підставою анулювання ліцензії стало невиконання позивачем положень абз. 4 ч. 31 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" щодо несплати чергового платежу за ліцензію протягом 30 календарних днів.

Рішення про анулювання ліцензії направлялось на адресу позивача 05.06.2019, але не було вручено з підстави "за закінченням встановленого строку зберігання" 12.06.2019р., що підтверджується копіями поштового відправлення та конверта (а.с.43,44,45).

Крім цього відповідачем 06.06.2019р. прийнято розпорядження №264-р про анулювання позивачеві ліцензії (а.с.9) на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями №1900613 (а.с.18).

Підставою анулювання ліцензії стало порушення позивачем вимог п. 2 ч. 1 ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" щодо заборони пролажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Рішення про анулювання ліцензії направлялось на адресу позивача 10.06.2019р. (а.с.48), та вручений адресатові 18.06.2019р., що підтверджується повідомленням Укрпошти (а.с.47,49).

На вказані рішення відповідача позивачем подано скарги, які у встановлені законом строки розглянуті не були.

Не отримавши відповіді на свої скарги, позивач звернувся із позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Так суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідно до п. 42.4 ст. 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

З огляду на положення зазначеної норми права, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив те, що датою отримання позивачем розпорядження №259-р від 04.06.2019р. слід вважати 12.06.2019р., а датою отримання позивачем розпорядження №264-р від 06.06.2019р. є 18.06.2019р.

З вказаними висновками суду першої інстанції відповідач погоджується, про що зазначено в апеляційній скарзі.

Відповідно до пунктів 56.1., 56.3. ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Правильно встановивши дати отримання оскаржуваних розпоряджень, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив те, що враховуючи дату вручення позивачеві розпорядження №259-р від 04.06.2019р., останнім днем подачі скарги до контролюючого органу вищого рівня є 27.06.2019р., а враховуючи дату вручення позивачеві розпорядження №264-р від 06.06.2019р., останнім днем подачі скарги до контролюючого органу вищого рівня є 04.07.2019р.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 27.06.2019р. позивачем складено та направлено на адресу ДФС України скаргу (вих. №756) на розпорядження №259-р від 04.06.2019р. щодо його скасування, що підтверджується описом вкладення в цінний листа та повідомленням до поштового відправлення, яке вручено адресатові 01.07.2019р. (а.с.80-83).

Також 02.07.2019р. позивачем складено та направлено на адресу ДФС України скаргу (вих. №770) на розпорядження №264-р від 06.06.2019р. щодо його скасування, що підтверджується описом вкладення в цінний листа та повідомленням до поштового відправлення, яке вручено адресатові 09.07.2019р. (а.с.20-22).

Відповідно до пунктів 56.8., 56.9. ст. 56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Враховуючи дату вручення ДФС України скарги позивача на розпорядження №259-р від 04.06.2019р., суд першої інстанції правильно виходив з того, що останнім днем строку направлення на адресу позивача відповіді на скаргу є 23.07.2019р.

Враховуючи дату вручення ДФС України скарги позивача на розпорядження №264-р від 06.06.2019р., суд першої інстанції також правильно зазначив те, що останнім днем строку направлення на адресу позивача відповіді на скаргу є 30.07.2019р.

Досліджуючи дотримання контролюючим органом процедури розгляду скарг платника податків, суд першої інстанції своїми ухвалами вимагав від відповідача надати докази направлення на адресу позивача рішень про розгляд його скарг в строки та порядку, визначеними пунктами 56.8., 56.9. ст. 56 ПК України.

Таких доказів суду першої інстанції відповідачем надано не було. Не було надано доказів дотримання відповідачем вимог пунктів 56.8., 56.9. ст. 56 ПК України і суду апеляційної інстанції.

Отже, встановивши зазначені обставини справи, судом першої інстанції зроблено правильні висновку про те, що скарги позивача на розпорядження відповідача щодо анулювання ліцензій, враховуючи положення п.56.9. ст..56 ПК України, слід вважати задоволеними.

З цих підстав суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Вказані висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються. В апеляційній скарзі відповідач фактично посилається на положення Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, конячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами", яким визначено підстави для анулювання ліцензій, але підставою для задоволення позову стало не відсутність підстав для анулювання ліцензій, а не дотримання контролюючим органом процедур розгляду скарг платника.

Таким чином, встановивши зазначені обставини справи та дослідивши аргументи відповідача, з якими останній пов`язував незаконність і необґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року у справі №340/3259/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 01.09.2020р.

Повний текст постанови виготовлено 02.09.2020р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк