Справа № 560/4911/20
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4911/20
УХВАЛА

02 вересня 2020 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Матущак В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, які полягають у ненарахуванні та несплаті середнього заробітку(в тому числі за час вимушеного прогулу), компенсації по невикористаній відпустці, компенсації у вигляді втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати;

- стягнути з Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області на користь позивача середню заробітну плату в сумі 1 018 481,38 грн.;

- стягнути з Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області на користь ОСОБА_1 компенсацію по невикористаній відпустці в сумі 8516,00 грн.;

- стягнути з Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області на користь ОСОБА_1 компенсацію у вигляді втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати середнього заробітку в сумі 199388,41 грн.;

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору визначено Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI, у редакції, яка діяла на момент подання позовної заяви.

Згідно з частини статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2020 року для працездатних осіб встановлено у розмірі 2102 гривні.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оглядом позовної заяви та доданих до неї документів, суддя встановив, що предметом даного позову є вимога майнового характеру, за яку позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 10510,00 грн.

Однак, в порушення вимог частини 3 статті 161 КАС України позивач не надав до позовної заяви документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Натомість, у позовній заяві позивач заявляє клопотання про звільнення його від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", як позивача у спорі про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Дослідивши подане клопотання, суддя зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу Законів про працю України, частини 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) за трудовим договором виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Стаття 2 Закону України "Про оплату праці" відносить до структури заробітної плати основну та додаткову заробітну плату, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До цього фонду, який складається з фонду основної заробітної плати, фонду додаткової заробітної плати й інших заохочувальних та компенсаційних виплат, включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Суми вихідної допомоги при припиненні трудового договору та суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні, не належать до фонду оплати праці (пункти 3.8 і 3.9 Інструкції).

З аналізу наведених норм суд дійшов висновку, що середній заробіток за час затримки розрахункових при звільненні не належить до структури заробітної плати, тобто не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є іншою заохочувальною чи компенсаційною виплатою, що входить до такої структури.

Тобто, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 Справа №910/4518/16.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору немає.

Вищенаведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам встановленим статтями 160, 161 КАС України.

Відповідно до статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки повинні бути усунені позивачем шляхом подання доказів сплати судового збору в розмірі 10510,00 грн. за реквізитами Хмельницького окружного адміністративного суду, або докази на підтвердження звільнення позивача від сплати судового збору.

Керуючись статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 , залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 7 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддяВ.В. Матущак