Справа № 160/10092/20
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
ВСТАНОВИВ:
26.08.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, у якій просить:
01.09.2020 року до суду від ТОВ «Укрсервісстрой» надійшло заперечення на заяву про забезпечення позову, у якому просить відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на те, що земельні ділянки по вул. Шевченко 39 Г, 41 у Соборному районі міста Дніпра перебувають в оренді Товариства на підставі рішення ДМР від 18.12.2019 року № 138/52, по фактичному розміщенню об`єктів нерухомого майна та для будівництва багатофункціонального комплексу житлового і громадського призначення. Наразі Товариством здійснюються підготовчі роботи на будівельному майданчику, які ведуться із суровим дотриманням вихідних даних, зокрема містобудівних умов та обмежень, одержаних при проектуванні об`єкта будівництва на даній ділянці. Зазначає, що жодних обмежень, пов`язаних із статусом будівлі по вул. Шевченко, 41 у м. Дніпрі, визначеним як «значна історична будівля», вказані вихідні дані не містили. Крім того вказує, що у відповідності до чинних обставин справи ТОВ «Укрсервісстрой» наразі на будівельному майданчику по вул. Шевченка, 41 здійснюються саме підготовчі роботи. У свою чергу, заявником ставиться питання про забезпечення позову у формі заборони «будівельних робіт», що є окремим видом діяльності у сфері містобудування, яке наразі не провадиться ТОВ «Укрсервісстрой» на цьому будівельному майданчику. Більш того, ТОВ «Укрсервісстрой» наразі не отримано дозвіл на проведення будівельних робіт. Таким чином, у зв`язку з тим, що будівельні роботи наразі не ведуться, заява про забезпечення позову не може бути задоволена з огляду на відсутність факту вчинення дій, які можуть становити певну загрозу, що має бути усунена таким забезпеченням. Крім того зауважує, що позивачем в обґрунтування заяви про забезпечення позову не зазначено в чому саме полягають порушення ТОВ «Укрсервісстрой» при забудові будівельного майданчику, які становлять собою склад порушень у сфері містобудівної діяльності (які конкретно норми, стандарти і правила порушено, якими засобами, способами та документами це зафіксовано). Позивачем не наведено жодних документів, доказів, які б підтверджували наявність обґрунтованих ризиків того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Подана заява про забезпечення позову обґрунтовується лише власними припущеннями позивача про те, що дії ТОВ «Укрсервісстрой» можуть містити певні порушення Закону України «Про охорону культурної спадщини», що навіть не відноситься до сфери компетенції відповідача - управління ДАБК ДМР.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.
У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.
31.08.2020 року у розгляд заяви відкладено до 01.09.2020 року до 12 год. 30 хв.
У судове засідання заявник не з`явився. Про дату, час і місце розгляду заяви повідомлений належним чином. 01.09.2020 року від нього надійшло клопотання, у якому просить відкласти розгляд заяви для надання відеоматеріалів.
У судовому засіданні представники відповідача і третьої особи просили відмовити у задоволенні заяви.
01.09.2020 року судом ухвалено подальший розгляд заяви здійснювати у порядку письмового провадження.
Вирішуючи заяву про забезпечення позову по суті, суд виходить з наступного.
Частинами 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
За приписами ч. 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.
При розгляді та вирішенні клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову судом надається оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не беруть участь у розгляді справи.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.
Окрім посилань заявника на те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову жодних доказів, у розумінні ст. ст. 73, 76 Кодексу адміністративного судочинства України, на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника, а також того, що відновлення його прав без вжиття заходів забезпечення позову стане неможливим, суду не надано.
З урахуванням викладеного, на цій стадії, до початку розгляду справи по суті, у суду відсутні підстави стверджувати про очевидну протиправність дій суб`єкта владних повноважень та порушення ним прав або інтересів заявника, а також про наявність підстав вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів заявника, а тому суд робить висновок про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
Також суд зазначає, що заявник не позбавлений права повторного звернення до суду із заявою про забезпечення позову, обґрунтувавши її та надавши докази, фото та відео матеріали на підтвердження своєї правової позиції.
Керуючись ст. ст. 150-154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський