Справа № 400/2940/20
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 вересня 2020 р. № 400/2940/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді птичкіної В. В., розглянувши заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича, вул.Пушкінська, 17-а, оф.13, м. Миколаїв, 54001

треті особи:Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", вул. Фізкультури, 28Д, м. Київ, 03150

про:визнання протиправними та скасування постанов,
ВСТАНОВИВ:

21.07.2020 ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулась до суду з адміністративним позов, що містив вимоги:

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича (надалі Виконавець або відповідач) від 30.06.2020 про опис та арешт майна (коштів) боржника, що була винесені у зведеному виконавчому провадженні № 72168063;

визнати протиправною та скасувати постанову Виконавця від 01.07.2020 про призначення спеціаліста для участі у виконавчому провадженні, що була винесена у зведеному виконавчому провадження № 62168063;

визнати протиправною та скасувати постанову Виконавця від 13.07.2020 про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, що була винесена у зведеному виконавчому провадженні № 62168063.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 (боржник у зведеному виконавчому провадженні), зокрема, зазначила, що оскаржувані постанови спрямовані на звернення стягнення на нерухоме майно, що належить їй на праві власності, - житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 . Оскільки Будинок відповідає ознакам майна, наведеним у Законі України від 03.06.2014 № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (надалі Закон № 1304), його (Будинку) примусове стягнення (відчуження без згоди власника) є незаконним.

Ухвалою від 23.07.2020 суд частково задовольнив заяву позивача про забезпечення позову, а саме:

заборонив Виконавцю вчиняти будь-які дії, спрямовані на примсусове відчуження Будинку без згоди власника;

заборонив Державному підприємству «СЕТАМ» вчиняти будь-які дії, спрямовані на примусове відчуження Будинку без згоди власника.

Рішенням від 31.07.2020 суд повністю задовольнив позов ОСОБА_1

31.08.2020 до суду надійшла заява представника позивача, в якій він, з посиланням на статті 382 та 249 Кодексу адміністративного судочинства України, просив суд зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. в 10-денний строк подати до суду звіт про виконання ухвали від 23.07.2020 про забезпечення позову, а також постановити окрему ухвалу відносно приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича та направити її до правоохоронних органів та до Міністерства юстиції України.

В обґрунтування цієї заяви представник позивача зазначив, що, незважаючи на встановлену ухвалою від 23.07.2020 про забезпечення позову заборону, всупереч викладеним у рішенні від 31.07.2020 висновкам про необхідність дотримання вимог Закону № 1304, відповідач 17.08.2020 у виконавчому провадженні № 62168063 (виконавчий документ виконавчий лист Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.04.20134 № 2-4034) та у виконавчому провадженні № 62167514 (виконавчий документ виконавчий лист Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.04.2013 № 2-4034) виніс «Постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника», якими наклав арешт на Будинок.

При вирішенні заяви суд виходив з такого.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Ухвала про забезпечення позову не є судовим рішенням, що прийнято не на користь суб`єкта владних повноважень, що виключає можливість встановлення судового контролю у спосіб подання відповідачем звіту про виконання рішення.

Згідно з частинами першою другою статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Таким чином, постановлення окремої ухвали є правом суду; таке право реалізується одночасно з визнанням судом рішень, дій чи бездіяльності осіб суб`єктів владних повноважень (тобто в момент прийняття рішення по суті спору); порушення закону має бути виявлено судом під час розгляду справи.

Як вказано вище, у заяві представник позивача в якості підстав для постановлення окремої ухвали зазначив дії відповідача, що були вчинені після прийняття судом рішення, а саме 17.08.2020. Отже, ці дії не є фактичними обставинами, що були виявлені судом під час розгляду справи.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача.

Керуючись статтями 249, 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви відмовити.

2. Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна