Справа № 200/9501/19-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року справа №200/9501/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретар судового засідання Ашумов Т.Е., за участю представника відповідача Пономарьова А.О., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 р. (у повному обсязі складено 27 лютого 2020 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/9501/19-а (головуючий І інстанції Циганенко А.І.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Селко» до Головного управління ДПС у Донецькій області, Державної податкової служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 29.07.2019 року звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Донецькій області щодо не вчинення передбачених законодавством дій з відшкодування позивачу сум податку на додану вартість по декларації з ПДВ за березень 2017 року на суму 47016696,00 грн.;

- зобов`язати Державну податкову служби України внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації з ПДВ за березень 2017 року на суму 47016696 грн., яка підлягає відшкодуванню позивачу;

- встановити судовий контроль за виконання рішення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року позов задоволено та вирішено питання судових витрат (а.с. 206-209).

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Донецькій області щодо не вчинення передбачених законодавством дій з відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Селко» сум податку на додану вартість по декларації з ПДВ за березень 2017 року на суму 47016696,00 грн.

Зобов`язано Державну податкову службу України внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації з ПДВ за березень 2017 року на суму 47016696 грн. (сорок сім мільйонів шістнадцять тисяч шістсот дев`яносто шість), яка підлягає відшкодуванню Товариству з обмеженою відповідальністю «Селко».

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що винесено з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач-1 вказує на те, що станом на дату звернення з адміністративним позовом ТОВ «Селко» не був платником податку на додану вартість та відповідач не мав можливості вчиняти передбачені законодавством дії щодо відшкодування ПДВ не платнику ПДВ.

В судовому засіданні представник відповідача-1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Інші особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули.

Відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке: Товариство з обмеженою відповідальністю «Селко» є суб`єктом підприємницької діяльності - юридичною особою, , з 11 січня 2011 року зареєстровано в якості платника податку на додану вартість.

20 квітня 2017 року позивач подав до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний податковий період березень 2017 року № .

28 квітня 2017 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області проведена камеральна перевірка даних податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2017 року за результатами якої було складено акт № 499/05-99-12-02/05-16/30013443. За висновками акту вказано на порушення пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, підпунктів 3, 4 пункту 5 розділу V «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, в результаті чого було завищено суму від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за березень 2017 року на 47016696,00 грн.

18 травня 2017 року на підставі акту перевірки Головним управлінням ДФС в Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В-1» № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 47016696,00 грн. та 11754174,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

17 квітня 2018року Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийнято рішення № 1208 про анулювання реєстрації платника ПДВ Товариства з обмеженою відповідальністю «Селко».

13 грудня 2018 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі № 805/2330/18-а податкове повідомлення-рішення форми «В-1» № від 18.05.2017 визнано протиправним та скасовано. Рішення набрало законної сили 06 березня 2019 року.

20 грудня 2018 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі № 0540/7762/18-а визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Донецькій області № 1208 від 17 квітня 2018 року про анулювання реєстрації платником податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Селко» у Реєстрі платників податку на додану вартість. Рішення набрало законної сили 22 березня 2019 року.

06 грудня 2019 року Державною податковою службою України поновлена реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Селко» платником податку на додану вартість в Реєстрі платників податку на додану вартість датою первинної реєстрації 11 січня 2002 року.

Станом на момент розгляду справи по суті інформаційний ресурс Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, адміністрування якого здійснює Міністерство фінансів України, (https://mof.gov.ua/uk/vat-refund/results?vat%5Bkod_pdv%5D=16&vat%5Btin%5D=&vat%5Bname%5D=&vat%5Bn_reg%5D=&vat%5Bd_get%5D=) стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «Селко» містить такі дані:

індивідуальний податковий номер - 16;

номер податкової декларації ;

дата подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість 20 квітня 2017 року 21:15;

сума податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в заяві, поданій у складі податкової декларації, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку - 47016696,00;

дата початку проведення камеральної перевірки даних податкової декларації, в складі якої подана заява, - 21 квітня 2017 року;

дату складення акта перевірки 28 квітня 2017 року;

дату вручення платнику податку акта перевірки 11 травня 2017 року;

номер податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування за заявою, не узгоджену органом ДФС 161202 та

дату початку оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, що оскаржується, 06 квітня 2018 року;

не узгоджена сума суму бюджетного відшкодування - 47016696,00.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню) та строки проведення розрахунків з 01 січня 2017 року визначається положеннями статті 200 Податкового кодексу України, в редакції Закону України від 21.12.2016 №1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» (далі ПК України).

За визначенням підпункту 200.7.1 пункту 200.7статті 200 Податкового кодексу України на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Приписами підпункту 200.7.2. пункту 200.7., пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження, у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання). Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Пунктами 200.12.-200.13, 200.23 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки; б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки; г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення; ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

За правилами підпункту 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України затверджено Порядок № 26.

Цей порядок визначає механізм ведення Міністерством фінансів України інформаційного ресурсу Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за формою згідно з додатком. Формування Реєстру здійснюється автоматично на підставі баз даних ДФС та Казначейства (пункти 1 та 3 Порядку № 26 набрали чинності з 1 квітня 2017 року).

Унормовано п. 4 Порядку № 26, що орган ДФС вносить до Реєстру, зокрема, такі дані:

дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - заява) на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість (далі - податкова декларація) або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (далі - уточнюючий розрахунок) (в разі їх подання);

суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

дату складення та вручення платнику податку акта перевірки;

дату та номер податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування за кожною заявою з урахуванням уточнюючого розрахунку (у разі їх подання), не узгоджену органом ДФС;

дату початку оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, що оскаржується;

дату закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, узгоджену за результатами оскарження;

суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Правила п. 7 Порядку № 26 окреслюють, що інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі органом ДФС на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 26 узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі та перераховується органом Казначейства у строки, передбачені пунктом 200.13 статті 200 ПК України, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

При цьому органу Казначейства стають доступними для виконання узгоджені суми бюджетного відшкодування, зазначені в Реєстрі, які підлягають поверненню.

Слід зазначити, що з березня 2019 року передумовою для отримання платником податків належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення органом ДФС в Реєстрі інформації про її узгодження.

Відповідно до ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Тобто, судове рішення від 13 грудня 2018 року у справі № 805/2330/18-а набуло законної сили 6 березня 2019 року.

На підставі п.200.12 ст.200 Податкового кодексу України відповідач зобов`язаний був на наступний робочий після дня узгодження бюджетного відшкодування внести до реєстру відомості щодо дати закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення, тобто 22 березня 2019 року та суму, яка була узгоджена.

Зазначена норма кореспондує з Порядком № 26, відповідно до п. 4 якої, орган ДФС вносить до Реєстру такі дані, зокрема - дату закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, узгоджену за результатами оскарження.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що податкове повідомлення-рішення форми «В-1» № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 47016696,00 грн. та 11754174,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій, було скасовано судовим рішенням у справі № 805/2330/18-а, яке набрало законної сили 06 березня 2019 року.

Рішення Головного управління ДФС у Донецькій області №1208 від 17 квітня 2018 року про анулювання реєстрації платником податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Селко» у Реєстрі платників податку на додану вартість було скасовано судовим рішенням у справі № 0540/7762/18-а, яке набрало законної сили 22 березня 2019 року.

Тобто, сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 47016696 грн. є узгодженою з 6 березня 2020 року.

Частина 1 ст. 370 КАС України обумовлює: «Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами».

За визначенням абзацу 2 пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України після набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Отже, відповідачем-1 не спростовані доводи платника податків щодо наявної бездіяльності Офісу, що підтверджено інформаційним ресурсом Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, адміністрування якого здійснює Міністерство фінансів України станом на час прийняття рішення судом першої інстанції, тому колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що останнім допущена бездіяльність щодо невнесення до Реєстру заяв про повернення відшкодування по декларації за березень 2017 року у розмірі 47016696 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Крім цього, вищезазначене рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, заява № 4909/04, рішення від 10 лютого 2010 року, яке відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 р. у справі № 200/9501/19-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення буде складено 27 серпня 2020 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко