Справа № 620/2831/20
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2020 року м. Чернігів Справа № 620/2831/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) 27.07.2020 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - ГУПФУ в Чернігівській області), у якому просить:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо невиплати їй пенсії відповідно до вимог статей 50, 54 Закону України ''Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи'' у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка повинна становити 75% від мінімальної пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача виплатити їй заборгованість по виплаті пенсії відповідно до вимог статей 50, 54 Закону України ''Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи'' у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка повинна становити 75% від мінімальної пенсії за віком, за період з 01.12.2015 по 30.05.2020 включно в сумі 894 602,10 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням суду ГУПФУ в Чернігівській області зобов`язано, починаючи з 01.01.2004, проводити нарахування та виплату її пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону України ''Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи'' у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком, однак відповідач вказаний обов`язок не виконує. У зв`язку з наведеним, з 01.12.2015 по 30.05.2020 пенсія ОСОБА_2 нараховується не у повному обсязі.

Ухвалою судді від 03.08.2020 позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи з викликом сторін, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

У встановлений судом строк від ГУПФУ в Чернігівській області подано відзив на позов, у якому Управління позовні вимоги не визнало, просило відмовити у їх задоволенні та зазначило, що Законом України від 28.12.2014 №76-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015, статті 50, 54 Закону України ''Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи'' викладено у новій редакції та передбачено повноваження Кабінету Міністрів України щодо порядку та розмірів спірних виплат.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, враховуючи таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, про що позивачу видано посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2009 у справі №2-а-202/07 постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 06.11.2007 було скасовано, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, у зв`язку із чим зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно з ст.ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка повинна становити 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка повинна становити 75% від мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.01.2004 та виплатити нараховані суми пенсії (а.с. 12-13, 14-15).

Як вбачається з матеріалів справи, з 01.01.2004 по 31.10.2011 пенсія позивачу нараховувалась відповідно до вищевказаної постанови (а.с. 46-49). З 01.01.2015 нарахування та виплата ОСОБА_2 пенсії, передбаченої статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснюється з врахуванням Закону України від 28.12.2014 №76-VII.

У зв`язку з наведеним, позивач звернулась до ГУПФУ в Чернігівській області із заявою про нарахування та виплату пенсії, у розмірі, визначеному постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2009 у справі №2-а-202/07.

Листом від 29.04.2020 за №1132-1063/Ш-02/8-2500/20 (а.с. 18-19) відповідач повідомив ОСОБА_2 , що пенсія їй нараховується та виплачується у відповідності до вимог чинного законодавства.

Вважаючи, що ГУПФУ в Чернігівській області здійснює нарахування та виплату пенсії не у повному обсязі, ОСОБА_1 звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір щодо правомірності нарахування та виплати ГУПФУ в Чернігівській області пенсії, передбаченої статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до визначеного Кабінетом Міністрів України розміру.

Відповідно до статті 49 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-ХІІ) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

У свою чергу, статтями 50, 54 Закону №796-ХІІ (у редакції Закону України від 06.06.1996 №230/96-ВР) було встановлено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Надалі, підпунктами 9 та 13 пункту 4 Закону України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2015, внесено зміни до Закону №796-ХІІ, а саме змінено норми, щодо пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, дозволено порядок та виплату таких пенсій встановлювати Кабінету Міністрів України.

Зокрема, відповідно до статей 50, 54 Закону №796-ХІІ (у редакції Закону України від 28.12.2014 №76-VIII) особам, віднесеним до категорії І, призначається основана державна та щомісячна додаткова пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Відповідно до пункту 26 розділу VI Бюджетного кодексу України норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, починаючи із 01.01.2015 Законом №796-ХІІ передбачено, що пенсія по інвалідності та додаткова пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Вказані зміни неконституційними не визнавались та в силу вимог статті 19 Конституції України мають враховуватись ГУПФУ в Чернігівській у спірних правовідносинах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено розмір мінімальної пенсії по інвалідності в залежності від групи інвалідності та статусу, а також встановлені розміри додаткової пенсії до прожиткового мінімуму в залежності від групи інвалідності та категорії особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, згідно пунктів 11 - 13 Постанови №1210, мінімальний розмір пенсії становить: 1) для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї: осіб з інвалідністю I групи - 180 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; осіб з інвалідністю II групи - 160 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; осіб з інвалідністю III групи - 145 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; 2) для інших осіб з інвалідністю, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: осіб з інвалідністю I групи - 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2012 р. і 150 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 липня 2012 р.; осіб з інвалідністю II групи - 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2012 р. і 125 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 липня 2012 р.; осіб з інвалідністю III групи - 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2012 р. і 110 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 липня 2012 р.

У разі коли розмір пенсійної виплати (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в осіб з інвалідністю - учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, I групи - 285 відсотків, II групи - 255 відсотків, III групи - 225 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

У разі зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, проводиться перерахунок зазначеної допомоги виходячи з розміру встановленого прожиткового мінімуму.

Щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у таких розмірах: 1) особам, що належать до категорії 1: особам з інвалідністю II групи - 379,6 гривні.

Як вбачається із наданих суду матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 (а.с. 46-58), спірні пенсія по інвалідності та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, з 01.01.2015 виплачуються відповідачем у порядку та розмірах, визначених чинним законодавством. При цьому, після проведення відповідного перерахунку її розмір зменшено не було.

У Рішенні від 25.01.2012 №3-рп Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Крім того, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розмір соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України. Суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Суд звертає увагу, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України. Порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, регулюється Кабінетом Міністрів України відповідно до Конституції та законів України.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що припинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2009 за №2-а-202/07 та виплата пенсії позивачу в іншому розмірі пов`язані зі змінами в законодавстві та виникненням інших (нових) правовідносин. У той же час, відсутність у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2009 за №2-а-202/07 кінцевої дати виплати пенсії з урахуванням перерахунку не породжує у боржника обов`язку довічно здійснювати виплату ОСОБА_2 пенсії та додаткової пенсії у розмірах, встановлених вказаним судовим рішенням. Такий обов`язок у боржника припиняється у разі зміни правового регулювання виплати зазначених соціальних виплат.

Зокрема, Європейським судом з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» зауважено, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Дані положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004.

У справі «Великода проти України» від 03.06.2014 Європейський суд з прав людини зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватись, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому.

У даному рішенні Суду зазначено, що суд також не може дійти висновку, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції.

Так, у вказаному рішенні Європейського суду з прав людини зазначено, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансовими труднощами, з якими зіткнулась держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою. Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.

За таких обставин Європейський суд з прав людини зазначив, що дія судового рішення, яким встановлено розмір пенсії, припиняється, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати, було внесено зміни.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Сухобоков проти Росії» від 13.04.2006 зазначено, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому.

За таких обставин постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2009 за №2-а-202/07 в частині проведення визначених нею перерахунку пенсії позивача та проведення відповідних виплат, підлягає виконанню до моменту внесення у чинне законодавство України змін, що встановлюють новий порядок обчислення та нарахування відповідних соціальних виплат.

Беручи до уваги вищевикладені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо нарахування та виплати з 01.01.2015 позивачу пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 01 вересня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (, вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005).

Суддя С.В. Бородавкіна