Справа № 761/43313/17
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2020-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Костюк Л.О. та Чаку Є.В.,

за участю секретаря - Король Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 21 квітня 2020 року про відмову у задоволенні заяви про встановлення способу виконання рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 09 жовтня 2018 року було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 01 червня 2017 року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки, виданої 17 серпня 2017 року № 2.2.1-39-258 Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, виходячи із розрахунку 80 % від суми його грошового забезпечення за відповідною посадою, без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням проведених виплат.

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення способу виконання вказаного судового рішення.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 21 квітня 2020 року у задоволенні вказаної заяви було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову постанову, якою надати ефективний спосіб захисту прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач та у разі необхідності вийти за межі заявлених позовних вимог, оцінити зміст постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 на предмет відповідності Конституції України і застосувати Конституцію України як норми прямої дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права. Скаржник вказує на те, що відповідачем у справі є саме Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, а не Державний бюджет України. Також представник позивача зазначив, що законний інтерес ОСОБА_1 полягає в отриманні коштів, які були нараховані на виконання рішення суду від 09 жовтня 2018 року. Додатково позивач просить суд врахувати, що Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях наголошував на тому, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не надходив.

Під час судового засідання представник позивача, який приймав участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених у ній та у додаткових поясненнях.

Представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги та просив суд відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції постановив законну і обґрунтовану ухвалу, а підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 21 квітня 2020 року - без змін, виходячи із такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення порядку виконання рішення суду від 09 жовтня 2018 року, суд першої інстанції виходив з того, що воно залишається не виконаним належним чином зважаючи на механізм виконання судових рішень про стягнення коштів з бюджетних установ, який визначається Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників».

Також суд першої інстанції зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві є бюджетною установою, не є розпорядниками державних коштів, відповідно, не може відповідати за судовими рішеннями власними коштами, або коштами наданими бюджетом з певним призначенням.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Положеннями ч. 2 ст. 14 КАС України також передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, згідно з ч. 3 ст. 378 КАС України, є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення до суду із заявою про встановлення способу виконання рішення суду від 09 жовтня 2018 року стало те, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві на виконання вказаного судового рішення здійснило перерахунок та з 01 червня 2019 року виплачує пенсію в розмірі 16994 грн 00 коп. Різницю в розмірі пенсії, що утворилася внаслідок перерахунку за період 12 грудня 2018 року по 31 травня 2019 року в сумі 39175 грн 50 коп. було виплачено у червні 2019 року. Водночас сума пенсійних виплат у розмірі 127376 грн 34 коп., що утворилася внаслідок здійсненого перерахунку за період з 01 червня 2017 року по 11 грудня 2018 року, залишається невиплаченою з підстав застосування до неї Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Колегія суддів враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» був установлено спеціальний порядок виконання судових рішень щодо нарахування пенсійних виплат. Зазначена постанова була чинною на час звернення позивача із заявою про встановлення способу виконання судового рішення, а також на час її розгляду і вирішення судом першої інстанції.

Згідно з п. 2 вказаної постанови для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Відповідно до п. 1 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 (далі - Порядок) він визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Положеннями п. 3 Порядку передбачено, що боржник (орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення) веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Зазначений Порядок також установлює спеціальний механізм перевірки обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті.

Так, у відповідності до п.п. 5, 6 Порядку для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою. Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Згідно з п. 8 Порядку комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку. У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови. У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.

Відповідно до абз. 2 п. 9 Порядку рішення оформляються протоколом, у якому за наявності підстав зазначаються пропозиції щодо перерахунку коштів на рахунок боржника. Протокол підписується всіма членами комісії і подається Голові правління Пенсійного фонду України, який не пізніше трьох робочих днів приймає рішення про виділення коштів.

У свою чергу п. 10 Порядку передбачає, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Зазначені норми Порядку вказували на те, що виплата коштів за судовими рішеннями, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування пенсійних виплат, фінансується саме з державного бюджету, а виділення коштів для фактичного проведення виплати здійснюється в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету.

У заяві від 03 квітня 2020 року ОСОБА_1 просити встановити такий спосіб виконання рішення від 09 жовтня 2018 року, який би не надавав боржнику можливості для відстрочення чи розстрочення виплат внаслідок застосування Порядку.

Колегія суддів враховує, що спосіб виконання судового рішення в частині виплати пенсії за період з 01 червня 2017 року по 11 грудня 2018 року встановлений не був. Разом з тим такий порядок був установлений нормативно-правовим актом, що прийнятий Кабінетом Міністрів України.

Одночасно колегія суддів вважає необхідним зазначити, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року у справі № 640/5248/19 п.п. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» були визнані протиправними та нечинними.

Наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним визначені у ст. 265 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, нормативно-правовий акт, який встановлював окремий порядок виплати заборгованості, що утворилася внаслідок перерахунку пенсії за судовими рішеннями, втратив чинність з 22 липня 2020 року.

Як раніше зазначалося, підставою для звернення до суду із заявою про встановлення способу виконання судового рішення стала незгода позивача із тривалою процедурою виплати пенсії, що була визначна Порядком.

Відтак, на цей час відпали перешкоди для виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 жовтня 2018 року в загальному порядку.

Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649, починаючи з 22 липня 2020 року не підлягає застосуванню під час виплати заборгованості в розмірі 127376 грн 34 коп., що утворилася внаслідок перерахунку за період з 01 червня 2017 року по 11 грудня 2018 року, внаслідок втрати ним чинності.

Такий Порядок на час апеляційного розгляду справи не може бути застосований до спірних правовідносин та, відповідно, не може бути підставою для встановлення способу виконання судового рішення.

У разі невиконання відповідачем судового рішення протягом розумного строку з дня втрати чинності Порядком, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку ст. 382 КАС України або із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в порядку ст. 383 КАС України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали суду від 21 квітня 2020 року.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 21 квітня 2020 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 21 квітня 2020 року про відмову у задоволенні заяви про встановлення способу виконання рішення суду - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді Л.О. Костюк

Є.В. Чаку

Постанова складена у повному обсязі 31 серпня 2020 року.