Справа № 280/5548/19
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 280/5548/19

адміністративне провадження № К/9901/20550/20

Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Тацій Л.В., перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Бізнес Фактор Компані» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року та постанову Третого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі за позовом ТОВ «Бізнес Фактор Компані» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Бізнес Фактор Компані» звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо встановлення терміну дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер 1900404 від 03 липня 2019 року виданої ТОВ «Бізнес Фактор Компані» на адресу місця торгівлі 69000, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Калинівське, вул. Калинова, буд.101 АЗС з 03 липня 2019 року до 03 липня 2024 року;

зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області змінити термін дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним виданої ТОВ «Бізнес Фактор Компані» на адресу місця торгівлі 69000, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Калинівське, вул. Калинова, буд.101 АЗС шляхом видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним терміном дії з 01 липня 2019 року до 01 липня 2024 року з відповідними відмітками про поточні сплати за ліцензію: з 01 липня 2019 року до 01 липня 2020 року та додатку до ліцензії з переліком реєстраторів розрахункових операцій терміном дії з 01 липня 2019 року до 01 липня 2024 року;

визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо встановлення терміну дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер 1900405 від 03 липня 2019 року виданої ТОВ «Бізнес Фактор Компані» на адресу місця торгівлі 69000, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Вербове, вул. Шевченка, буд.18 АЗС з 03 липня 2019 року до 03 липня 2024 року;

зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області змінити термін дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, виданої ТОВ «Бізнес Фактор Компані» на адресу місця торгівлі 69000, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Вербове, вул. Шевченка, буд.18 АЗС шляхом видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним терміном дії з 01 липня 2019 року до 01 липня 2024 року з відповідними відмітками про поточні сплати за ліцензію: з 01 липня 2019 року до 01 липня 2020 року та додатку до ліцензії з переліком реєстраторів розрахункових операцій терміном дії з 01 липня 2019 року до 01 липня 2024 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 28 травня 2020 року рішення першої інстанції залишив без змін.

Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій позивач подав касаційну скаргу про їх скасування.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: Васильєва І.А. (суддя-доповідач), Пасічник С.С., Юрченко В.П.

Ухвалою Верховного Суду від 18 серпня 2020 року заяви суддів Васильєвої І.А., Пасічник С.С., Юрченко В.П. про самовідвід задоволено.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року № 1556/0/78-20 у зв`язку з постановленням Верховним Судом ухвали від 18 серпня 2020 року відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду та Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено за допомогою автоматизованої системи повторний автоматизований розподіл касаційної скарги у справі № 280/5548/19.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: Тацій Л.В. (суддя-доповідач), Рибачук А.І., Стрелець Т.Г.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

За правилами частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону можна зробити висновок, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у скарзі не зазначені та не викладені, передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Натомість касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на фактичні обставини справи, підстави непогодження з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій щодо встановлених обставин справи та застосування нормативно-правових актів, на зазначені постанови Верховного Суду.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить викладу підстав касаційного оскарження.

Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Фактор Компані» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року та постанову Третого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Фактор Компані» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В. Тацій