Справа № 466/1442/20
Суддя: Кавацюк В. І.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/1442/20
РІШЕННЯ

іменем України

«12» серпня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Молінській С.В.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач головний державний виконавець Відділу примусового

виконання рішень Управління забезпечення

примусового виконання рішень у Львівській області

Західного міжрегіонального управління

Міністерства юстиції (м. Львів) Берегових В.С.

відповідач Західне міжрегіональне управління Міністерства

юстиції (м. Львів)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Берегових В.С., Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення дій,

у с т а н о в и в :

24 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Берегових Владислава Сергійовича та Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення органу державної виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження ВП № 56689952 та зобов`язання вчинити певні дії.

Як на підставу своїх вимог позивач зіслався, зокрема, на наступні обставини.

У провадженні Шевченківського районного суду м. Львова (головуючий суддя Білінська Г.Б.) перебувала адміністративна справа №466/7833/17 за його, ОСОБА_1 , позовом до Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії.

За результатами розгляду цієї справи 27 березня 2018 року Шевченківським районним судом м. Львова було ухвалено рішення, яким його позов задоволено та зобов`язано Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести обчислення, нарахування і призначення йому, ОСОБА_1 , пенсії за вислугу років з 26.03.2015 на підставі грошового атестату № 089 від 30.11.2007 року, яким визначена сума щомісячного грошового забезпечення у розмірі 6040,20грн., та довідки про доходи грошового забезпечення за 15 місяців 2006-2007р.р. (загальна сума доходу - 94988.54 грн.) від 01.02.2017 №58/24, складених і нарахованих Службою безпеки України під час проходження ним військової служби в органах безпеки до моменту звільнення 01.10.2008 року з військової служби в запас.

Вищевказане рішення суду набрало законної сили 27 квітня 2018 року та є обов`язковим до виконання.

З метою примусового виконання вказаного вище рішення Шевченківського районного суду м. Львова в справі № 466/7833/17 цим же судом 23 травня 2018 року було видано відповідний виконавчий лист.

Зазначений виконавчий документ ним, як стягувачем, було скеровано для примусового виконання до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, виконавчим підрозділом якого 04 липня 2018 року відкрите виконавче провадження № 56689952 з примусового виконання виконавчого листа від 23 травня 2018 року, виданого на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 27.03.2018 року в справі № 466/7833/17 про зобов`язання вчинити певні дії.

За ініціативою Головного територіального управління юстиції у Львівській області ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 26 червня 2019 року в справі № 466/7833/17 було замінено сторону боржника у вищезазначеному виконавчому провадженні: з Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (м. Львів, вул. Замарстинівська, 7) на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 870 від 09 жовтня 2019 року «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції» (далі - постанова № 870) було ліквідовано Головне територіальне управління юстиції у Львівській області як юридичну особу та утворено Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) як правонаступника Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

14 лютого 2020 року з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - Відділ примусового виконання рішень) ним, позивачем, було одержано поштове відправлення штрихкод № 915, у якому містились супровідний лист від 03.02.2020 р. № В-6/3199 та постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №56689952, яка винесена головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Берегових В.С. (далі - державний виконавець Берегових В.С.)

Проаналізувавши постанову державного виконавця Берегових В.С. про закінчення виконавчого провадження, він, позивач, вважає дії та рішення зазначеної службової особи незаконними і протиправними з огляду на наступне.

Постанова державного виконавця Берегових В.С. від 03.02.2020 р. про закінчення виконавчого провадження ВП №56689952 мотивована тим, що «державним виконавцем вжито всіх передбачених законом заходів примусового виконання рішення про зобов`язання боржника до вчинення певних дій, однак такі заходи виявилися безрезультатними, а виконання рішення без участі боржника неможливо».

Передумовами такого рішення державного виконавця стало те, що «26.12.2019 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100, 00 грн., та встановлено новий строк виконання.

У зв`язку з невиконанням вимог виконавчого документа, 22.01.2020 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 10200, 00 грн.

23.01.2020 року за невиконання рішення суду складено акт державного виконавця та скеровано у Галицький ВП ГУ НП у Львівській області подання про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно боржника за ознаками складу злочину, передбаченого статтею 382 КК України.»

На думку державного виконавця Берегових В.С., накладення двічі штрафу на боржника, а також складання акту за невиконання рішення суду, без подальшого контролю за рішенням органу досудового розслідування, є достатніми заходами для примусового виконання рішення суду. Проте, такі мотиви останнього є передчасними, не відповідають вимогам Закону і порушують його, позивача (стягувача), права.

Положеннями ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VІІІ) передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч.6 ст. 26 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Він, позивач, вважає, що приписи ст. 63 Закону Закон № 1404-VІІІ не суперечать, не підміняють та не виключають положення ст. 10 цього ж Закону, а, навпаки, їх взаємодоповнюють.

З огляду на це, викладений у ст. 63 Закону 1404-VІІІ порядок виконання рішення немайнового характеру не звільняє державного виконавця від виконання загальних положень та застосування усіх необхідних заходів примусового виконання рішення суду, викладених у ст. 10 цього Закону.

Згідно зі ст. 2 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

У відповідності до ст. 10 Закону № 1404-VІІІ заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Однак, всупереч викладеним у ст.ст. 1, 2, 10 Закону № 1404-VІІІ завданням та засадам виконавчого провадження, а також переліку заходів примусового виконання рішень, державний виконавець Берегових В.С. діяв несправедливо, не провів жодних заходів примусового виконання рішень, які передбачені Законом, та навіть не намагався проводити примусові заходи у відповідності із чинним законодавством.

Жодне повідомлення боржнику державним виконавцем належним чином надіслано не було. Доказів отримання повідомлення боржником про вимогу державного виконавця з`явитися до Відділу примусового виконання рішень, про вимогу виконати рішення суду, попередження про накладення штрафів та кримінальну відповідальність матеріали виконавчого провадження не містять.

Державний виконавець Берегових В.С. у відповідності до вимог ст. 63 Закону №1404-VІІІ не перевіряв факт виконання рішення суду боржником, про що свідчить відсутність доказів в матеріалах виконавчого провадження.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 36 Закону № 1404-VІІІ розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Однак, такі заходи державним виконавцем Берегових В.С. не вживалися, а його, стягувача, заява від 02.12.2019 про вжиття заходів забезпечення виконавчого провадження № 56689952 шляхом надсилання до суду подання про привід боржника була залишена без належного реагування.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 24 Закону № 1404-VІІІ виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Проте належним чином такі заходи проведені не були та державний виконавець Берегових В.С. не залучив працівників Галицького ВП ГУ НП у Львівській області для безперешкодного доступу до керівника боржника та виконання рішення про зобов`язання вчинити дії за місцем вчинення таких дій.

Таким, що не заслуговує уваги, є також посилання державного виконавція Берегових В.С. на відкриття за його поданням кримінального провадження та наявність підстав для закінчення виконавчого провадження, оскільки згідно з вимогами ст.ст. 60, 214 КПК України підтвердженням початку досудового розслідування є відповідний витяг з ЄРДР.

Однак за наслідками розгляду подання державного виконавця Берегових В.С. кримінальне провадження не відкривалося, відповідні відомості про нього до ЄРДР не вносилися до ЄРДР, факт відкриття кримінального провадження належними та допустимими доказами є недоведений, а тому застосування державним виконавчем ч.3 ст. 63 Закону № 1404-VІІІ є безпідставним.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч.1 ст. 5 Закону № 1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно зі ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

В порушення принципів верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, ігноруючи вимоги статтей 3, 6, 8, 19, 129, 129-1 Конституції України державний виконавець Берегових В.С. проігнорував його, ОСОБА_1 , права як людини і громадянина та фактично позбавив його належного та ефективного правового захисту.

В розумінні ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Проте, наведені в позовній заяві обставини свідчать, що державний виконавець Берегових В.С. не вчинив жодних дій, передбачених ст.ст. 10, 63, 75 Закону № 1404-VІІІ, з метою виконання вищевказаного рішення Шевченківського районного суду м. Львова та виданого на його підставі виконавчого листа.

Таким чином, неналежне проведення державним виконавцем Берегових В.С. виконавчих дій та бездіяльність в процесі виконавчого провадження призвела до передчасного висновку про необхідність закінчення виконавчого провадження та до вчинення неправомірних дій щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

З огляду на такі обставини, просить ухвалити рішення, яким:

- визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Берегових Владислава Сергійовича щодо закінчення виконавчого провадження № 56689952, відкритого 04 липня 2018 року, з примусового виконання виконавчого листа від 23 травня 2018 року, виданого на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 27.03.2018 року в справі № 466/7833/17 про зобов`язання вчинити певні дії, - протиправними;

- визнати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Берегових Владислава Сергійовича від 03 лютого 2020 року про закінчення виконавчого провадження ВП №56689952, відкритого 04 липня 2018 року, - протиправною та скасувати її;

- зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Берегових Владислава Сергійовича відновити виконавче провадження ВП № 56689952 з примусового виконання виконавчого листа від 23 травня 2018 року, виданого на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 27.03.2018 року в справі №466/7833/17 про зобов`язання вчинити певні дії;

- зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Берегових Владислава Сергійовича вжити всіх передбачених Законом заходів щодо примусового виконання виконавчого листа від 23 травня 2018 року, виданого на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 27.03.2018 року в справі № 466/7833/17 про зобов`язання вчинити певні дії;

- зобов`язати Головне територіальне управління юстиції у Львівській області подати звіт про виконання судового рішення по даній справі протягом одного місяця, після набрання рішення законної сили.

Ухвалою від 25 лютого 2020 року провадження по зазначеній справі за позовом ОСОБА_1 було відкрито.

24 березня 2020 року на адресу суду надійшов відзив за №6704 від17.03.2020 /В-4) за підписом представника Онишкевича Р.І., який відповідно до довіреності №2898 від 30.01.2020 року уповноважений представляти в суді інтереси Управління забезпечення виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Відділу примусового виконання рішень та державних виконавців зазначеного відділу.

У вищевказаному відзиві представник Онишкевич Р.І. проти задоволення позову заперечив та зіслався на наступне.

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень дійсно перебувало виконавче проваджене №56689952 з примусового виконання виконавчого листа №466/7833/17, виданого 28.05.2018 Шевченківським районним судом м. Львова, стягнувачем по якому є ОСОБА_1 , а боржником (відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 26.06.2019 року) - Управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Вказане виконавче провадженн було відкрито 04.07.2018 державним виконавцем Галицького відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області та в подальшому на виконання постанови заступника начальника ГТУЮ у Львівській області з питань державної виконавчої служби Сала Ю.А передано для подальшого проведення виконавчих дій до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області.

06.06.2019 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень скеровано до Шевченківського районного суду міста Львова подання про заміну сторони виконавчого провадження з Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області).

24.06.2019 на адресу Відділу примусового виконання рішень надійшов лист за підписом начальника відділу з питань призначення та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ ПФУ у Львівській області з інформацією про те, що ГУ ПФУ у Львівській області позбавлене можливості виконати рішення суду у зв`язку із відсутністю довідки про доходи грошового забезпечення за 15 місяців 2006-2007р.р. від 01.02.2017 №58/24, яка лягла в основу рішення Шевченківського районного суду м. Львова.

04.09.2019 на адресу Відділу примусового виконання рішень надійшла ухвала Шевченківського районного суду м. Львова від 26.06.2019 по справі № 466/7833/17, якою замінено сторону виконавчого провадження з Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ ПФУ у Львівській області на ГУ ПФУ у Львівській області.

13.09.2019 на адресу ГУ ПФУ у Львівській області скеровано лист з вимогою надати підтвердження виконання рішення суду а у випадку невиконання надати відповідні пояснення.

07.10.2019 на адресу Відділу примусового виконання рішень надійшов лист за підписом начальника відділу з питань призначення та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ ПФУ у Львівській області з інформацією про те, що в Управлінні відсутня довідка про доходи грошового забезпечення за 15 місяців 2006-2007р.р. від 01.02.2017 №58/24, на підставі якої слід провести нарахування. Оригінал довідки не був наданий стягувачем ОСОБА_1 , а тому вони звернулись до УСБУ у Закарпатській області з проханням надати дублікат такої довідки.

21.10.2019 державним виконавцем скеровано вимогу боржнику надати письмове підтвердження звернення (та копії отриманих відповідей) до УСБУ у Закарпатській області щодо отримання довідки про доходи грошового забезпечення за 15 місяців 2006-2007 р.р. (загальна сума доходу - 94988,54 грн.) від 01.02.2017 №58/24; надати письмове підтвердження звернення (та копії отриманих відповідей) до ОСОБА_1 щодо надання ним довідки про доходи грошового забезпечення за 15 місяців 2006-2007 р.р. ( загальна сума доходу - 94988,54 грн.) від 01.02.2017 №58/24; повідомити державного виконавця чи звертався боржник до Шевченківського районного суду м. Львова про отримання довідки про доходи грошового забезпечення за 15 місяців 2006-2007 р.р. (загальна сума доходу - 94988,54 грн.) від 01.02.2017 №58/24 із матеріалів судової справи №466/7833/17.

Крім цього, 21.10.2019 року державним виконавцем скеровано запит на адресу стягувача ОСОБА_1 на предмет наявності в нього такої довідки та, у випадку наявності, надання такої боржнику для проведення обчислення, нарахування і призначення пенсії.

Згідно відповіді ГУ ПФУ України у Львівській області від 11.11.2019 було встановлено, що боржником направлено запит до УСБУ в Закарпатській області.

23.12.2019 року надійшла відповідь з УСБУ у Закарпатській області від 18.12.2019 року № 58/21-4578, з інформацією про те, що копія довідки про доходи грошового забезпеч» за 15 місяців 2006-2007 р.р. (загальна сума доходу 194988,54 гри.) від 01.02.2017 скеровано на адресу ГУ ПФУ у Львівській області з листом від 16.01.2019 №17796/03.20-16.

26.12.2019 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на

боржника у розмірі 5 100,00 грн. та встановлено новий строк виконання.

22.10.2020 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 №870 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції» та наказу Міністеря юстиції України від 16.10.2019 №3173/5 «Про утворення міжрегіональихі територіальних органів Міністерства юстиції України» виконавче провадження передано до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусов виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

22.01.2020 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 10 200,00 грн.

23.01.2020 на адресу Галицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області скеровано подання про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно боржника за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 382 КК України.

03.02.2020 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважає, що дії державного виконавця були проведені в межах та в спосіб, визначений Законом, а наведені позивачем доводи та міркування не відповідають дійсності і спростовуються матеріалами, а тому в зажоволенн позову просить відмовити.

В чергове судове засідання, яке було призначено на 12 серпня 2020 року о 12.30 год. позивач ОСОБА_1 не з`явився та подав заяву, зі змісту якої убачається, що він позов пітримує та просить проводити розгляд справи без його участі.

Заступник начальника Відділу примусового виконання рішень Онишкевич Р.І., який відповідно до довіреності №2898 від 30.01.2020 року уповноважений представляти в суді інтереси Управління забезпечення виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Відділу примусового виконання рішень та державний виконавців зазначеного відділу, в судове засідання не з`явився та подав заяву про розщгляд справи без його участі.

Представник Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засчідання жодного разу не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку.

У відповідності до положень ч.4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою в судове засідання 12 серпня 2020 року всіх учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В ході судового розгляду справи встановлено, що провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебувала адміністративна справа №466/7833/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ ПФУ у Львівській області про зобов`язання вчинити дії.

За результатами розгляду цієї справи 27 березня 2018 року Шевченківським районним судом м. Львова було ухвалено рішення, яким позов задоволено та зобов`язано відповідача провести обчислення, нарахування і призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 26.03.2015 на підставі грошового атестату № 089 від 30.11.2007 року, яким визначена сума щомісячного грошового забезпечення у розмірі 6040,20грн., та довідки про доходи грошового забезпечення за 15 місяців 2006-2007р.р. (загальна сума доходу - 94988.54 грн.) від 01.02.2017 №58/24, складених і нарахованих Службою безпеки України під час проходження ним військової служби в органах безпеки до моменту звільнення 01.10.2008 року з військової служби в запас.

Вищевказане рішення суду набрало законної сили 27 квітня 2018 року та є обов`язковим до виконання.

З метою примусового виконання вказаного вище рішення Шевченківським районним судом м. Львова 23 травня 2018 року було видано відповідний виконавчий лист.

Зазначений виконавчий документ Позивачем С.В., як стягувачем, було скеровано для примусового виконання до Галицького відділу ДВС м. Львова, державним виконавчем якого 04 липня 2018 року відкрите виконавче провадження № 56689952.

22.05.2019 вказане виконавче провадження на виконання постанови заступника начальника ГТУЮ у Львівській області з питань державної виконавчої служби Сала Ю.А. було передано для подальшого проведення виконавчих дій до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області.

За ініціативою Головного територіального управління юстиції у Львівській області ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 26 червня 2019 року в справі № 466/7833/17 було замінено сторону боржника у вищезазначеному виконавчому провадженні: з Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (м. Львів, вул. Замарстинівська, 7) на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 870 від 09 жовтня 2019 року «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції» було ліквідовано Головне територіальне управління юстиції у Львівській області як юридичну особу та утворено Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) як правонаступника Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

14 лютого 2020 року з Відділу примусового виконання рішень позивачем ОСОБА_1 було одержано супровідний лист від 03.02.2020 р. № В-6/3199 та постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №56689952, яка винесена головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Берегових В.С.

Вищевказана постанова державного виконавця Берегових В.С. від 03.02.2020 р. про закінчення виконавчого провадження ВП №56689952, яку оскаржує позивач ОСОБА_1 мотивована, зокрема, тим, що «державним виконавцем вжито всіх передбачених законом заходів примусового виконання рішення про зобов`язання боржника до вчинення певних дій, однак такі заходи виявилися безрезультатними, а виконання рішення без участі боржника неможливо».

Передумовами такого рішення державного виконавця стало те, що «26.12.2019 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100, 00 грн., та встановлено новий строк виконання.

У зв`язку з невиконанням вимог виконавчого документа, 22.01.2020 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 10200, 00 грн.

23.01.2020 року за невиконання рішення суду складено акт державного виконавця та скеровано у Галицький ВП ГУ НП у Львівській області подання про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно боржника за ознаками складу злочину, передбаченого статтею 382 КК України.»

На думку державного виконавця Берегових В.С., накладення двічі штрафу на боржника, а також складання акту за невиконання рішення суду, без подальшого контролю за рішенням органу досудового розслідування, є достатніми заходами для примусового виконання рішення суду.

Проте, такі мотиви державного виконавця, на думку суду, дійсно є передчасними, не відповідають вимогам Закону і порушують права ОСОБА_1 , як позивача в адміністративній справі та стягувача у виконавчому провадженні. Крім цього, посилання у постанові на неможливість виконання рішення суду без участі боржника - є не обґрунтованими через те, що боржник, Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області, відомий, не переховується, дислокується і функціонує у м. Львові.

Положеннями ст. 63 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч.6 ст. 26 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 2 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

У відповідності до ст. 10 Закону № 1404-VІІІ заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Однак, всупереч викладеним у ст.ст. 1, 2, 10 Закону № 1404-VІІІ завданням та засадам виконавчого провадження, а також переліку заходів примусового виконання рішень, державний виконавець Берегових В.С. не провів належних заходів для примусового виконання судового рішення.

Жодне повідомлення боржнику державним виконавцем належним чином надіслано не було. Доказів отримання повідомлення боржником про вимогу державного виконавця з`явитися до Відділу примусового виконання рішень, про вимогу виконати рішення суду, попередження про накладення штрафів та кримінальну відповідальність матеріали виконавчого провадження не містять.

Посилання державного виконавця Берегових В.С. на відкриття за його поданням кримінального провадження та наявність підстав для закінчення виконавчого провадження, на думку суду, також є безпідставним, оскільки згідно з вимогами ст.ст. 60, 214 КПК України підтвердженням початку досудового розслідування є відповідний витяг з ЄРДР.

Однак за наслідками розгляду подання державного виконавця Берегових В.С. кримінальне провадження не відкривалося, відповідні відомості про нього до ЄРДР не вносилися до ЄРДР, факт відкриття кримінального провадження належними та допустимими доказами є недоведений, а тому застосування державним виконавчем ч.3 ст. 63 Закону № 1404-VІІІ є безпідставним.

З матеріалів справи також убачається, що відповідачем - Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Львів) не були вжиті належні заходи реагування на звернення позивача ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 56689952 (частина звернень залишена без належного реагування та відповіді) та не здійснено контроль за правомірністю рішення, прийнятого Берегових В.С. , як співробітником Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч.1 ст. 5 Закону № 1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно зі ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

У відповідності до ч.1 ст. 74 Закону № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За змістом положень ч.ч.1,2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п.п. 2,3 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, а також про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Приписами ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Положеннями ч.2 ст. 77 КАС України встановлено правило, згідно з яким в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.8 ст. 382 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Згідно з приписами ч.ч.1,2,5 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до положень статті 9 Конституції України та статтей 17, 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Як свідчить усталена практика Європейського Суду з прав людини затримка у виконанні судового рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції, у зв`язку з чим саме на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці. Для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, є складовою частиною «судового розгляду».

Отже, виконання судових рішень у адміністративних чи цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності. суд приходить до висновку що позов ОСОБА_1 є підставним та таким. що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 6 8, 19, 55 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 6, 9, 10, 12, 19, 20, 22, 44, 46, 47, 72, 73, 74, 75, 77, 78, 79, 122, 192, 229, 242, 243, 244, 245, 246, 287, 370, 382 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Берегових В.С., Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення дій - задовольнити повністю.

- визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Берегових Владислава Сергійовича щодо закінчення виконавчого провадження № 56689952, відкритого 04 липня 2018 року, з примусового виконання виконавчого листа від 23 травня 2018 року, виданого на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 27.03.2018 року в справі № 466/7833/17 про зобов`язання вчинити певні дії, - протиправними;

- визнати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Берегових Владислава Сергійовича від 03 лютого 2020 року про закінчення виконавчого провадження ВП №56689952, відкритого 04 липня 2018 року, - протиправною та скасувати її;

- зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відновити виконавче провадження ВП № 56689952 з примусового виконання виконавчого листа від 23 травня 2018 року, виданого на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 27.03.2018 року в справі №466/7833/17 про зобов`язання вчинити певні дії;

- зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) вжити всіх передбачених чинним законодавством заходів щодо примусового виконання виконавчого листа від 23 травня 2018 року, виданого на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 27.03.2018 року в справі № 466/7833/17 про зобов`язання вчинити певні дії;

- зобов`язати Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) протягом двох місяців, після набрання даним рішенням законної сили, подати звіт про його виконання.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 840, 80 (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17 серпня 2020 року.

Суддя В. І. Кавацюк