Справа № 757/806/20-а
Суддя: Калініченко О. Б.
Дата ухвалення: 2020-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Машевській О.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Тригуба Олега Віталійовича, третя особа Департамент патрульної поліції, про визнання дій незаконними, скасування постанови, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

23.04.2020 року до суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до інспектора роти № 6 батальйону № 1 УПП у м. Києві ДПП Тригуба О.В., ДПП про визнання дій незаконними, скасування постанови, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення та копія ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 12.12.2019 року про передачу справи на розгляд за підсудністю.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 20.11.2019 року інспектором Тригубом О.В. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 1771592, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. за проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора - червоний, тобто за порушення п. 8.7.3.е ПДР України.

Не погоджується з даним правопорушенням, вважає постанову незаконною, такою, що не відповідає обставинам справи та підлягає скасуванню.

Пояснює, що він дійсно 20.11.2019 року рухався на транспортному засобі марки «FIAT DUKATO», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Олени Теліги, 2 в м. Києві та був зупинений працівниками патрульної поліції, які повідомили, що відносно нього буде винесена постанова. На що позивач пояснив, що не вчиняв правопорушення, передбаченого п. 8.7.3.е ПДР, а пересувався на зелений миготливий сигнал світлофора, на момент увімкнення якого вже перетнув стоп-лінію та мав право завершити маневр з метою уникнення створення перешкод іншим учасникам дорожнього руху.

Крім того зазначає, що в постанові не зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Тому просить суд ухвалити рішення, яким визнати дії інспектора незаконними та скасувати постанову серії ЕАК № 1771592 від 20.11.2019 року, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24.04.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В ухвалі учасникам справи було визначено строк на подання відзиву та пояснень.

Відповідач копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками отримав 18.06.2020 року (а.с. 23), відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Частиною 6 цієї статті визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

03.07.2020 року від третьої особи до суду надійшли пояснення щодо позовної заяви з посиланням на те, що згідно з Положенням про Департамент патрульної поліції від 06.11.2015 року № 73 (зі змінами у редакції наказу Національної поліції України від 20.02.2020 року № 134) ДПП бере участь у судових засіданнях в порядку самопредставництва через начальника, а також уповноважених працівників підрозділу правового забезпечення апарату ДПП та підрозділів правового забезпечення територіальних (відокремлених) підрозділів ДПП.

Просить суд у задоволенні позову відмовити, вважаючи, що твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підтягають задоволенню.

Посилається на те, що згідно розділу VІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року № 1026, строк зберігання відеозаписів становить 30 діб. Таким чином, у ДПП відсутні фото- та відеоматеріали на підставі яких була винесена оскаржувана постанова, оскільки з моменту вчинення правопорушення пройшло більше ніж 30 діб.

Разом з тим, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення був досліджений та встановлений відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, за результатом якого винесена постанова.

Крім того, зазначає, що вимога позивача про визнання дій відповідача протиправними суперечить основними засадам адміністративного судочинства, оскільки стосується дотримання відповідачем процедури розгляду справи по притягненню особи до адміністративної відповідальності, а оскарженню підлягає правомірність винесення постанови за викладених в ній та об`єктивно підтверджених обставин.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Згідно з п.п. 3, 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Судом встановлено, що 20.11.2019 року інспектором Тригубом О.В. було складно постанову, серії ЕАК № 1771592, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за порушення п. 8.7.3.е ПДР України (а.с. 6).

Відповідно до п. 8.7.3.є ПДР сигнали світлофора мають такі значення: поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Однак позивач заперечує свою вину щодо порушення правил дорожнього руху, а оскаржувану постанову вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

З аналізу положення ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач по справі - інспектор роти № 6 батальйону № 1 УПП у м. Києві ДПП Тригуб О.В. відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав, будь-яких доказів суду не надав.

Разом з тим, в поясненнях, що надійшли до суду 03.07.2020 року від ДПП, яке виступає представником територіальних його підрозділів, міститься посилання на те, що згідно розділу VІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року № 1026, строк зберігання відеозаписів становить 30 діб, а тому надати суду фото- та відеоматеріали на підставі яких була винесена оскаржувана постанова неможливо, оскільки з моменту вчинення правопорушення пройшло більше ніж 30 діб.

Однак дане пояснення суд не вважає обґрунтованим з огляду на те, що згідно з п. 4 цього розділу Інструкції строк зберігання відеозаписів за рішенням керівника органу, підрозділу поліції може бути збільшено, зокрема, у разі в провадженнях у справах про адміністративні правопорушення.

Крім того, у п. 9 оскаржуваної постанови не зазначені відомості про наявність доказів, на яких зафіксовано правопорушення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2020 року у справі № 524/9716/16-а зазначив, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Також третя особа зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення був досліджений та встановлений відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, за результатом якого винесена постанова.

Разом з тим, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

У постанові від 26.04.2018 року (справа № 338/1/17) Верховний Суд, зазначив, що посилання на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Таким чином, всупереч вимогам ст. 77 КАС України суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото - чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення. Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові від 20.11.2019 року та не підтверджується жодними іншими доказами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17, де вказано, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана. При цьому також зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач не надав суду доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, а тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Крім того, позивач просить суд визнати дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності протиправними.

Разом з тим, суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, ґрунтуючись на правових висновках Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладених в постанові від 07.02.2019 року у справі № 640/6550/15-а та в постанові 10.05.2018 року у справі № 760/9462/16-а, суд дійшов висновку, що визнання протиправними дій інспектора щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, що є процесуальною діяльністю суб`єкта владних повноважень, спрямованою на фіксацію адміністративного правопорушення є предметом оцінки суду при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, що не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.

Крім того, позивач зі скаргою на дії інспектора не звертався, службова перевірка наявності в діях інспектора ознак протиправної поведінки не проводилася та відповідно до вимог ст. 222 КУпАП відповідач має право розглядати справи про адміністративні порушення і накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. 2 ст. 122 КУпАП, тобто останній діяв в межах своїх повноважень.

З огляду на наведене, для належного захисту порушеного права позивача достатнім способом буде визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 286 КАС України, а не визнання протиправними дії відповідача по складанню оскаржуваної постанови щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, тому позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 122, 245, 246, 251, 256, 268, 276, 287-289, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 21, 72-78, 90, 139, 205, 241-246, 250, 251, 269, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Тригуба Олега Віталійовича, третя особа Департамент патрульної поліції, про визнання дій незаконними, скасування постанови, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1771592 від 20 листопада 2019 року, винесену інспектором роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Тригубом Олегом Віталійовичем (м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9), про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: