Справа № 500/19/20
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

Справа № 500/19/20

27 серпня 2020 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Тернопільської міської ради, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення сесії Тернопільської міської ради від 25.10.2019 року №7/39/157, яким ОСОБА_2 дано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0215 га безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати протиправною бездіяльність Тернопільської міської ради щодо відмови у розгляді та не розгляді заяви ОСОБА_3 заяви про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0700 га для ведення городництва по АДРЕСА_1 та зобов`язати Тернопільську міську раду розглянути таку заяву і надати дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0700 га для ведення городництва по АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду Подлісної І.М. від 03.01.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 27.01.2020 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове зсідання.

Ухвалою суду від 02.03.2020 року, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), залучено до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 30.06.2020 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Подлісної І.М.; задоволено самовідвід судді Тернопільського окружного адміністративного суду Подлісної І.М.; справу передано на повторний перерозподіл для визначення складу суду.

Ухвалою суду від 06.07.2020 року прийнято до провадження адміністративну справу №500/19/20. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання.

На адресу суду 19.08.2020 року надійшло клопотання представника третьої особи про закриття провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що між учасниками справи існує спір про цивільне право на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , частина якої виділена за рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 26.03.2002 року у цивільній справі №276 в користування позивачці ОСОБА_1 та третій особі ОСОБА_4 . Фактично предметом розгляду в цій справі є законність подальшого набуття безоплатно у власність третьою особою ОСОБА_2 нрава па земельну ділянку, частину якої бажає отримати за рішенням відповідача на правах оренди позивач ОСОБА_1 , що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин. В основі цих правовідносин лежить спір про право на майно, що унеможливлює його вирішення за правилами адміністративного судочинства.

Представник позивача у клопотанні від 25.08.2020 року просив продовжити розгляд справи по суті. Заперечуючи проти закриття провадження, відзначив, що Тернопільська міська рада допустила протиправну бездіяльність саме при розгляді клопотання позивача про надання в користування земельної ділянки, а не при її наданні, чим порушила законні права ОСОБА_1 на розгляд її звернення в порядку, встановленому чинним законодавством України. Саме таку бездіяльність відповідача щодо відмови у розгляді та нерозгляді заяви про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 просить визнати протиправною і зобов`язати Тернопільську міську раду розглянути заяву.

Що ж стосується рішення сесії Тернопільської міської ради від 25.10.2019 року №7/39/157, яким ОСОБА_2 дано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0215 га безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 , то спір із прийняття такого рішення також є публічно-правовим. Як об`єкт цивільного права дана ділянка не була сформована відповідно до ч.2 ст.79-1 Земельного кодексу України та ст.56 Закону України "Про землеустрій", а тому не є і не може бути цивільно-правовим предметом спору, що в даний час розглядається судом.

В судове засідання позивач та представник відповідача не з`явились, хоча сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду відповідно до ст.124, 126 КАС України.

Третьою особою 20.08.2020 року подано заяву про розгляд клопотання про закриття провадження у справі в порядку письмового провадження, яке підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.1, 9 ст.205 та ч.4 ст.229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам про належність розгляду даної справи за правилами адміністративного судочинства, суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити з таких підстав.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України та ст.5 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Як передбачено ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п.24 рішення від 20.07.2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що фраза "судом встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Занд проти Австрії" зазначив, що поняття "суд, встановлений законом" у ч.1 ст.6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно із п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Положеннями ч.1 ст.4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; де суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як встановлено судом, і це не заперечується учасниками справи, рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 26.03.2002 року у цивільній справі №276, проведено поділ земельної ділянки площею 0,06 га по АДРЕСА_1 з четвертим варіантом поділу, відображеним в додатку №6 до висновку судової земельно технічної експертизи від 13.09.2001 року виділити в користування ОСОБА_5 земельну ділянку площею 274,14 кв.м. і ОСОБА_2 274,14 кв.м. в межах і периметрах визначених експертним варіантом поділу; земельну ділянку площею 51,72 кв.м. в якій розташовано заїзд до спірної ділянки, залишити в спірному користуванні сторін.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками по 1/2 частині будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого 13.05.2009 року товариством з обмеженою відповідальністю "Міське бюро технічної інвентаризації" м.Тернопіль №22703184 та технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленим 13.05.2009 року товариством з обмеженою відповідальністю "Міське бюро технічної інвентаризації".

Рішенням тридцять дев`ятої сесії шостого скликання Тернопільської міської ради №6/39/112 від 29.11.2013 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0700 га за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 " вирішено затвердити ОСОБА_6 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0700 для ведення городництва за АДРЕСА_1 ; надати ОСОБА_7 в оренду терміном на п`ять років земельну ділянку (кадастровий номер :07:001:0127) площею 0,700 га для ведення городництва за АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_7 в двомісячний термін здійснити державну реєстрацію права оренди на земельну відповідно до чинного законодавства.

Між Тернопільською міською радою, в особі заступника голови з питань діяльності виконавчих органів ради Остапчук Вікторії Олександрівни (орендодавець) та ОСОБА_7 (орендар) 27.01.2014 року укладено договір оренди землі, згідно якого орендодавець на підставі рішення Тернопільської міської ради від 29.11.2013 року за №6/39/112 надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0700 га, кадастровий номер земельної ділянки: :07:001:0127.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.03.2015 року у справі №607/7360/14-ц визнано недійсними рішення сесії Тернопільської міської ради №6/39/112 від 29.11.2013 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0700 га за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_7 " та рішення сесії Тернопільської міської ради №6/39/69 від 29.11.2013 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0300 га за АДРЕСА_1 ОСОБА_7 "; зобов`язано Тернопільську міську раду розглянути питання щодо надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0215га за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 23.06.2015 року у справі №607/7360/14-ц рішення Тернопільської області від 23.03.2015 року в частині задоволення позову про визнання недійсним рішення сесії Тернопільської міської ради №6/39/69 від 29.11.2013 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0300 га за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_7 "; про зобов`язання Тернопільську міську раду розглянути питання щодо надання ОСОБА_2 дозволу па розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0215 га за адресою АДРЕСА_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовлено. У решті рішення суду залишено без змін.

Вказаними рішеннями суду встановлено, що при складанні та затвердженні оспорюваними рішенням сесії Тернопільської міської ради №6/39/112 від 29.11.2013 року та №6/39/69 від 29.11.2013 року проектів землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельних ділянок площами 0,0700 га та 0,0300 га, не враховано проведений за вказаним рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 26.03.2002 року варіант поділу земельної ділянки №4 затверджений в додатку №6 висновку судової земельно-технічної експертизи від 13.09.2001року на підставі якого здійснено поділ земельної ділянки площею 0,06 га по АДРЕСА_1 , та не враховано прав суміжних землекористувачів, чим порушено права ОСОБА_2 .

Визнаючи недійсним вказане рішення Тернопільської міської ради №6/39/112 29.11.2013 року судами встановлено, що у вказану площу земельної ділянки 0,0700 га увійшла земельна ділянка, якою правомірно користується ОСОБА_2 , чим порушено її права.

Крім цього, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2018 року у справі №607/7210/17 визнано недійсним договір оренди землі від 27.01.2014 року, укладений між Тернопільською міською радою в особі заступника голови з питань діяльності виконавчих органів ради та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0700 га, кадастровий номер земельної ділянки: :07:001:0127.

Правовідносини ж, щодо яких виник спір у цій справі, обумовлені незгодою позивача з діями Тернопільської міської ради у наданні ОСОБА_2 рішенням від 25.10.2019 року №7/39/157 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0215 га безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , та у відмові у розгляді та не розгляді заяви ОСОБА_3 заяви про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0700 га для ведення городництва по АДРЕСА_1 .

Водночас, заявленими позовними вимогами ОСОБА_1 просить зобов`язати Тернопільську міську раду розглянути таку заяву і надати дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0700 га для ведення городництва по АДРЕСА_1 .

Тобто, фактично предметом розгляду є законність подальшого набуття безоплатно у власність третьою особою ОСОБА_2 права на земельну ділянку, частину якої бажає отримати за рішенням відповідача на правах оренди позивач ОСОБА_1 , що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Суд відхиляє доводи представника позивача про те, що визнання бездіяльності відповідача щодо не розгляду заяви не має майнових ознак, оскільки стосується лише зобов`язання розглянути заяву позивача та прийняти за результатами її розгляду рішення.

Визнання цієї бездіяльності протиправною, без вирішення по суті майнового спору щодо земельної ділянки, на розроблення проекту землеустрою щодо відведення якої безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 спірним рішенням Тернопільської міської ради від 25.10.2019 року №7/39/157 надано дозвіл третій особі, не здатне ефективно захистити права позивача.

Тоді як, ураховуючи означені обставини, котрі встановленні зазначеними вище рішеннями суду у цивільних справах, що набрали законної сили, та які відповідно не доказуються при розгляді даної справи в силу приписів ч.4 ст.78 КАС України, між учасниками справи існує спір про цивільне право на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , частина якої виділена за рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 26.03.2002 року у цивільній справі №276 в користування позивачці ОСОБА_1 та третій особі ОСОБА_4 .

Таким чином, оскарження відповідних актів і дій відповідача у такий спосіб у спірних правовідносинах не має на меті захисту прав позивача як учасника адміністративних правовідносин, а є зверненням щодо захисту його речових прав.

Згідно з ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав та інтересів судом визначено у ст.16 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

З огляду на наведене, враховуючи зміст позовних вимог, характер спірних правовідносин та суб`єктний склад учасників справи, суд приходить до переконання, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, який може бути розглянуто виключно у порядку цивільного судочинства.

У відповідності п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Необхідність дотримання правил підсудності також узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практикою Європейського суду з прав людини.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а відтак згідно з п.1 ч.1 ст.238 КАС України провадження у справі слід закрити.

Разом з тим, за змістом ч.1 ст.239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З огляду на зазначене, суд роз`яснює позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду.

При цьому, суд відзначає, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях згідно п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.19, 238, 248, 250 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 27 серпня 2020 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 місцезнаходження/місце проживання АДРЕСА_2 ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1

відповідач: -Тернопільська міська рада місцезнаходження/місце проживання вул. Листопадова 5,м. Тернопіль,46001 ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 ;

третя особа: - ОСОБА_2 місцезнаходження/місце проживання АДРЕСА_2 ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3

Головуючий суддя Мандзій О.П.