Справа № 520/10074/2020
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2020 р. № 520/10074/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 13.05.2020 №20-7289/201;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки від 13.05.2020 №20-7289/201 з урахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно та однією сумою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області протиправно відмовлено у здійсненні перерахунку та виплаті його пенсії на підставі довідки від 13.05.2020 №20-7289/201 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій. Позивач переконаний, що факт надання ним оновленої довідки, є безумовною підставою для перерахунку його пенсії.

Позивач стверджує, що бездіяльність відповідача суперечить нормам чинного законодавства та порушує його конституційні права, у зв`язку з чим він звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 05.08.2020 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача, надано відзив на позовну заяву, в якому він адміністративний позов не визнав, зазначив, що про відсутність правових підстав для здійснення перерахунку та виплати позивачу пенсії на підставі довідки про грошове забезпечення, виданої Головним управлінням ДСНС у Харківській області, з огляду на неприйняття Кабінетом Міністрів України рішень про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення або введення нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 2010 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» відповідач у квітні 2018 року здійснив позивачу перерахунок пенсії.

Однак, при перерахунку пенсії позивачу не враховано усі складові грошового забезпечення (усі надбавки), які він отримував до здійснення такого перерахунку, у зв`язку з чим він звернувся із заявою до Державної служби України з надзвичайних ситуацій (надалі - ДСНС) з проханням видати йому нову довідку, яка б включала у себе усі надбавки, які він отримував до здійснення перерахунку.

На звернення позивача ДСНС у видачі такої довідки відмовила.

Це стало підставою для звернення позивача до суду із позовом до ДСНС про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, зокрема, зобов`язати ДСНС та направити до відповідача нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 у справі №520/3755/2020 ДСНС зобов`язано підготувати та направити до відповідача нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії, яка буде включати: посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавку за вислугу років, всі інші щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Листом від 22.06.2020 №03-9032/201 ДСНС повідомила позивача, що на виконання вказаного рішення суду листом №20-7298/201 від 13.05.2020 до відповідача було направлено нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії від 13.05.2020 № 20-227/201.

Відповідач не здійснив дій щодо перерахунку пенсії позивача на підставі нової довідки від 13.05.2020 № 20-227/201.

Позивач 03.06.2020 звернувся до відповідача з вимогою про перерахунок його пенсії на підставі нової довідки.

У листі відповідач від 09.07.2020 №2000-0203-8/42842 у перерахунку пенсії на підставі вищевказаної довідки позивачу відмовив, у зв`язку з тим, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 у справі №520/3755/2020 на відповідача не було покладено обов`язок здійснити позивачу перерахунок пенсії на підставі виданої ДСНС довідки від 13.05.2020 №20-227/201.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не перерахунку пенсії, а свої законні права порушеними, звернувся з даним позовом до суду.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин між сторонами, далі по тексту Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону №2262-ХІІ, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Статтею 51 Закону №2262-ХІІ встановлено, що при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Згідно приписів пункту 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45, пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Аналіз частини третьої статті 63 Закону №2262-ХІІ дає підстави для висновку про те, що підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, в адміністративній справі №826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.

Суд зазначає, що в компетенцію Уряду входить прийняття, зміна чи припинення дії Порядку №45. Проте, зміни внесені постановою №103, зокрема до додатку 2 до Порядку №45, в якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, відтак з 05.03.2019 - дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку №45, яка діяла до зазначених змін.

Такі висновки містяться в рішенні Верховного Суду від 17.12.2019 року за результатами розгляду зразкової справи №160/8324/19.

Водночас алгоритм дій, який повинні вчинити, зокрема ГУ ПФУ та відповідач у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 постанови №103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45 не змінився.

При цьому суд зазначає, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок №3-1. Відповідно до пункту 23 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону №2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Згідно з пунктом 24 Порядку №3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ.

Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема у постанові Верховного Суду України від 22.04.2014 у справі №21-484а13 та у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 553/3619/16-а.

Судом встановлено, що листом №20-7298/201 від 13.05.2020 ДСНС до відповідача було направлено нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії від 13.05.2020 № 20-227/201.

Відповідач не здійснив дій щодо перерахунку пенсії позивача на підставі нової довідки від 13.05.2020 № 20-227/201.

Позивач 03.06.2020 звернувся до відповідача з вимогою про перерахунок його пенсії на підставі нової довідки. Проте, відповідач у перерахунку відмовив з підстав того, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 у справі №520/3755/2020 на відповідача не було покладено обов`язок здійснити позивачу перерахунок пенсії на підставі виданої ДСНС довідки.

Обставини, справи свідчать про те, що позивач з метою реалізації свого права на перерахунок пенсії здійснив всі необхідні та залежні від нього дії.

З урахуванням викладеного, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області допустило протиправну бездіяльність щодо відмови здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 13.05.2020 №20-7289/201.

За висновком суду порушене право позивача на отримання належного йому розміру пенсії підлягає відновленню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки від 13.05.2020 №20-7289/201 з урахуванням проведених раніше виплат.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату пенсії однією сумою, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі Ганс-Адам ІІ проти Німеччини"). "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копецький проти Словаччини").

У даному випадку легітимні сподівання позивача на отримання пенсійний виплат передбачені чинними нормами Законів України, тобто вони є конкретними. Таким чином, на них поширюється режим «існуючого майна».

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 червня 2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 35).

За змістом судової практики Європейського суду з прав людини захист законних сподівань (очікувань) є одним з аспектів правової визначеності.

Принцип законного очікування спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.

У зв`язку з чим позовна вимога у цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги здійснити виплату перерахованої пенсії невідкладно, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Отже заявлена позовна вимога щодо виплати пенсії невідкладно, на думку суду, є передчасною та задоволенню не підлягає.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог адміністративного позову.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14250,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

Згідно з частинами 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Тобто, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, у відповідності до наданої суду копії договору №42-07/20 про надання правової допомоги від 14.07.2020, укладеного між позивачем та Адвокатським бюро «Івана Хомича», вбачається, що останнє на підставі звернення клієнта приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги, зокрема, підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 договору визначено, що адвокатське бюро представляє у встановленому порядку інтереси клієнта у справі за позовом клієнта до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання перерахувати та виплатити пенсію клієнту з 01.04.2019 на підставі довідки про грошове забезпечення, виданої Державною службою України з надзвичайних ситуацій №20-227-201 від 13.05.2020.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що за надання правничої допомоги за цим Договором клієнт сплачує адвокатському бюро суму в розмірі 14250,00 грн.

Відповідно до п. 4.2 Договору, за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським бюро юридичної допомоги і її вартість.

У відповідності до наданої суду копії акту прийому-передачі надання правничої допомоги № 1/20 від 28.07.2020 до Договору про надання правової допомоги від 14.07.2020, вбачається зазначення в акті послуг, як то: узгодження правової позиції, аналіз нормативно-правових актів законодавства України щодо пенсійного забезпечення , первинний аналіз документів наданих клієнтом, консультації з правових питань, правова оцінка та аналіз судової практики з зазначенням конкретних сум без зазначення їх обсягу.

Досліджуючи надану представником позивача копію акту прийому-передачі надання правничої допомоги та копію договору про надання правової допомоги, суд зазначає, що з неї неможливо встановити обсяг наданої адвокатським бюро «Івана Хомича» юридичної допомоги, а саме скільки часу було витрачено адвокатом на консультації з правових питань, правову оцінку та аналіз судової практики і т.д.

Крім того, з аналізу акту прийому-передачі надання правничої допомоги, під наданням послуги із збирання (отримання) доказів незрозуміло які саме скарги, заяви та адвокатські запити складалися, яким чином взагалі збирались докази.

Аналогічна правова позиція щодо співмірності наданих послуг з їх вартістю висловлена Верховним Судом у постанові від 23 квітня 2019 року у справі № 810/1492/18.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, № 823/2638/18.

Разом з цим, пунктом 4.1 вказаного договору визначено, що за надання правничої допомоги за цим договором за справу Клієнт сплачує Адвокатському бюро суму у розмірі 14250,00 грн. в такому порядку:

- суму в розмірі 7125,00 грн. Клієнт сплачує Адвокатському Бюро суму в строк протягом двох місяців з дня підписання договору;

- суму 7 125,00 грн. Клієнт зобов`язується сплатити в строк протягом 5 робочих днів з дня фактичного виконання рішення суду.

Таким чином, вказаний договір про надання правничої допомоги охоплює дві стадії захисту прав позивача, за кожну з яких передбачений відповідний розрахунок за надання правничої допомоги.

На думку суду, квитанція 8ХСС-122Х-68ХВ-М89Р від 16.07.2020 підтверджує лише оплату першої складової визначеної пунктом 4.1 вказаного договору про те, що Клієнт сплачує Адвокатському бюро суму в розмірі 7 125, 00 грн. в строк протягом двох місяців з дня підписання договору стосовно надання правничої допомоги у справі, що розглядається.

Інша складова за умовами цього договору у розмірі 7 125,00 грн. сплачується Клієнтом в строк протягом 5 робочих днів з дня фактичного виконання рішення суду, яким задоволено позов Клієнта по справі, яка розглядається, та виплати Клієнту пенсії в новому розмірі.

Тобто, підтвердженими витратами на правничу допомогу, в даному випадку можуть бути лише 7 125,00 грн., оскільки є очевидним, що для оплати другої складової витрат на правничу допомогу необхідна сукупність обставин, які повинні настати: ухвалення рішення на користь позивача та факт його виконання.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу даної справи, в контексті заперечень відповідача щодо стягнення правничої допомоги, суд враховує наступне.

Зважаючи на предмет спору, заявлені позовні вимоги, а також зміст позовної заяви, суд вважає, що даний спір є типовим та не потребує глибокого правового аналізу та дослідження, а відтак і значних часових затрат.

На переконання суду, узгодження правової позиції, аналіз нормативно-правових актів законодавства України щодо пенсійного забезпечення, первинний аналіз документів наданих клієнтом, консультації з правових питань, правова оцінка та аналіз судової практики, аналіз позиції відповідача за його відповіддю на адвокатський запит та визначення позиції позовної заяви є єдиним комплексом дій, що передує підготовці та поданню позовної заяви, а визначення суми гонорару за кожну з зазначених дій не є виправданим, а тому підлягає зменшенню.

Таким чином, з огляду на складність справи, обсяг та якість виконаних адвокатом робіт, суд вважає заявлені витрати обґрунтованими частково, оскільки вони є неспівмірними із заявленою сумою витрат на правовому допомогу.

Враховуючи викладене у сукупності, а також фактичний об`єм виконаної роботи та її незначну складність, суд вважає розумно обґрунтованими, справедливими та співмірними заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу у розмірі 3 000 грн. за всіма визначеними у акті прийому-передачі правничої допомоги складовими професійних правничих послуг з фактично понесених позивачем витрат на правову допомогу в межах даної справи у розмірі 7 125,00 грн.

У контексті цієї справи суд зазначає, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень своєчасно та належно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

За таких обставин, на користь позивача слід стягнути судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги при розгляді даної справи у розмірі 3 000, 00 грн.

Розподіл інших судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків,61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 13.05.2020 №20-7289/201.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки від 13.05.2020 №20-7289/201 з урахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату однією сумою.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов