Справа № 400/1947/20
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2020 р. справа № 400/1947/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Марича Є.В., розглянув в порядку письмового провадження за праивлами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), пр-т Миру, 46/1,Миколаїв,54056
про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі-відповідач або Управління), в якому просить визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазонова Дмитра Костянтиновича щодо нездійснення заходів примусового виконання рішення у виконавчому провадженні ВП №61454303 по примусовому виконанню виконавчого листа №400/2249/19, виданого 20.02.2020 р. Миколаївським окружним адміністративним судом; зобов`язати Управління забезпечити заходи примусового виконання рішення, передбачені статтями 10, 48, 52, 56 частинами 2, 3 статті 63 та частинами 1, 2 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому провадженні ВП №61454303 по примусовому виконанню виконавчого листа №400/2249/19, виданого 20.02.2020 р. Миколаївським окружним адміністративним судом щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести підполковнику запасу ОСОБА_1 перерахунок розміру грошового забезпечення для призначення пенсії та виплачувати пенсію з 14.10.2016 р. з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації відповідно до витягу з роздавальних відомостей грошового забезпечення підполковника ОСОБА_2 за період з 01.10.2014 р. по 13.10.2016 р. у військовій частині НОМЕР_1 від 28.09.2018 р. 350/174/308/904/ПС/1 та довідки про сплату єдиного соціального внеску підполковника ОСОБА_1 за період з 01.10.2014 р. по 13.10.2016 р. у військовій частині НОМЕР_1 від 28.09.2018 р. №350/174/308/904/ПС/2, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Ухвалою від 27.05.2020 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що головний державний виконавець Сазонов Д.К. не вжив заходів з примусового виконання рішення, передбачених статтями 10, 48, 52, 56, 63, 75 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIIІ Про виконавче провадження (далі Закон № 1404), хоча рішення суду боржником не виконано.

Від відповідача відзив не надходив.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України).

На виконання рішення від 27.11.2019 р. у справі №400/2249/19, Миколаївський окружний адміністративний суд 20.02.2020 р. видав виконавчий лист, згідно з яким Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зобов`язано провести підполковнику запасу ОСОБА_1 перерахунок розміру грошового забезпечення для призначення пенсії та виплачувати пенсію з 14.10.2016 р. з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації відповідно до витягу з роздавальних відомостей грошового забезпечення підполковника ОСОБА_2 за період з 01.10.2014 р. по 13.10.2016 р. у військовій частині НОМЕР_1 від 28.09.2018 р. 350/174/308/904/ПС/1 та довідки про сплату єдиного соціального внеску підполковника ОСОБА_1 за період з 01.10.2014 р. по 13.10.2016 р. у військовій частині НОМЕР_1 від 28.09.2018 р. №350/174/308/904/ПС/2, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Виконавчий лист позивачем пред`явлено до відповідача для примусового виконання.

Постановою від 04.03.2020 р. головним державним виконавцем Сазоновим Д.К. відкрито виконавче провадження №61454303, зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та стягнуто виконавчий збір.

Статтею 10 Закону №1404 визначені заходи примусового виконання рішень, якими є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 3 статті 24 Закону № 1404, виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Суд зауважив, що у позові відсутні посилання на докази, якими підтверджується порушення відповідачем статей 10 та 24 Закону № 1404.

Вказані у позовній заяві статті 48 (Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника), 52 (Особливості звернення стягнення на кошти та інше майно боржника юридичної особи, фізичної особи підприємця), 56 (Арешт і вилучення майна (коштів) боржника) Закону № 1404 не підлягають застосуванню при виконанні рішення немайнового характеру.

Щодо бездіяльності відповідача, яка, згідно з доводами адміністративного позову, полягає у незастосуванні штрафів, суд зазначив таке.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 18 Закону № 1404, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 - 3 статті 63 (Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення) Закону № 1404, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого ч. 2 цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з частинами 1 2 ст. 75 Закону №1404 (Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та про поновлення на роботі), у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що боржник виконав рішення суду або доказів для встановлення поважності причин невиконання рішення до суду не надано.

Отже, відповідач допустив протиправну бездіяльність,

полягає у неповному здійсненні заходів примусового виконання рішень, передбачених статтею 63 Закону України Про виконавче провадження що полягає у невикористанні повноважень щодо перевірки поважності причин невиконання рішення боржником, а також подальші дії у разі встановлення неповажності причин невиконання рішення суду.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності головного державного виконавця, що полягає у неповному здійсненні заходів примусового виконання рішень, передбачених статтею 63 Закону України Про виконавче провадження та зобов`язння Управління здійснити заходи примусового виконання рішення, передбачених статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
1.Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (пр-т Миру, 46/1, Миколаїв, 54056, ідентифікаційний код 43315529) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазонова Дмитра Костянтиновича, що полягає у не здійсненні заходів примусового виконання рішень, передбачених статтею 63 Закону України Про виконавче провадження, під час примусового виконання виконавчого листа у справі №400/2249/19, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 20.02.2020 на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

3. Зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (пр. Миру, 46/1, Миколаїв, 54056, ідентифікаційний код 43315529) здійснити заходи примусового виконання рішення, передбачених статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», під час примусового виконання виконавчого листа у справі №400/2249/19, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 20.02.2020 на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є. В. Марич