Справа № 580/3006/20
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року справа № 580/3006/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Любомльського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною відмови та скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Любомльського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - відділ ДВС, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною відмову в.о. начальника Любомльського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Дмитра Оліщука від 03.08.2020 щодо скасування постанови про арешт майна боржника, зняття арешту з нерухомого майна та заборони його відчуження;

- скасувати постанову про арешт майна боржника серія та номер ВП № 46670843, виданий 10.06.2014, видавник ст. державний виконавець Чиший В.О.;

- зняти арешт з нерухомого майна та заборону його відрядження, зареєстрований 12.06.2014 за № 5991147 реєстратором: реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що будь-яких виконавчих проваджень, за якими боржником є позивач немає та те, що виконавче провадження № 43670843, ЗВП № 36458764 знищено через сплив строків зберігання, тому відсутні підстави для збереження арешту всього майна позивача. На даний час дія арешту на нерухоме майно порушує право позивача, оскільки виконавчі документи щодо стягнення боргу у відповідача відсутні.

У позовній заяві позивач просив, зокрема розгляд справи проводити без виклику сторін.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі на 31.08.2020.

Відзив на позовну заяву до суду не надійшов.

Усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у порядку письмового провадження на підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що згідно рішення державного реєстратора реєстраційної служби Людбомльського районного управління юстиції № 13739596 від 12.06.2014 зареєстроване обтяження (номер запису 5991147), а саме: арешт нерухомого майна ОСОБА_1 . Підставою для реєстрації обтяження стала постанова про арешт майна боржника № 43670843 від 10.06.2014.

Позивач звернувся до начальника Любомльського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із заявою від 30.07.2020, в якій просив скасувати постанову про накладення арешту на майно позивача та оголошення заборони його відчуження та зняти арешт з майна позивача та заборони його відчуження у ВП №43670843 та ЗВП № 36458764.

Любомльський районний відділ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) направив ОСОБА_1 лист № 15721/17.8/3 від 03.08.2020, в якому повідомив, що виконавчі провадження №№ 43670843, 36458764 були повернуті на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 (відсутність у боржника майна) Закону України "Про виконавче провадження", а тому правових підстав для зняття арешту немає.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, станом на дату відкриття виконавчого провадження у спірних правовідносинах визначав Закон України "Про виконавче провадження" 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Частиною першою статті 11 Закону № 606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно пункту 5 частини третьої статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частиною першою статті 57 Закону № 606-XIV було встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до частин другої та третьої ст. 57 Закону № 606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Отже, державний виконавець наділений правом накладати арешт на майно боржника, з метою забезпечення реального виконання рішення.

Враховуючи наведене, підстави для скасування постанови про арешт майна боржника відсутні, у зв`язку з чим позов у цій частині не може бути задоволений.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно частини 4 статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Згідно з частиною 5 цієї статті у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як свідчать матеріали справи, Любомльський районний відділ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) повідомив позивача про повернення виконавчих документів на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 (відсутність у боржника майна) Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, у межах спірних правовідносин відсутні обставини, визначені частиною 4 статті 59 Закону № 1404-VIII, за яких виконавцем самостійно може бути знятий арешт з усього майна (коштів) боржника або його частини, а тому відповідач правомірно відмовив позивачеві у знятті такого арешту, у зв`язку з чим позов в цій частині не може бути задоволені.

Разом з тим, зважаючи на завершення виконавчого провадження № 43670843, то суд дійшов висновку про необхідність зняття арешту нерухомого майна, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.06.2014 ВП № 43670843, номер запису про обтяження № 5991147 від 12.06.2014.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір" та не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 122, 139, 242 - 246, 255, 287, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зняти арешт з нерухомого майна, запис про обтяження № 5991147 від 12.06.2014, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника ВП № 43670843 від 10.06.2014.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач - Любомльський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (44300, Волинська область, м. Любомль, вул. Незалежності, 33, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 31.08.2020.

Суддя В.О. Гаврилюк