Справа № 640/23530/19
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2020 року м. Київ № 640/23530/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

ОСОБА_1

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про захист прав споживача шляхом стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ідентифікаційний код 21708016) (надалі - відповідач, Фонд), в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців 17, ), щодо невиплати ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) відшкодування коштів за договором банківського вкладу №06/1265-2014 від 12.06.2014, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ "Старокиївський Банк";

стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ), на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) відшкодування коштів за договором банківського вкладу №06/1265-2014 від 12.06.2014, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ "Старокиївський Банк", у розмірі 134 200,00 (сто тридцять чотири тисячі двісті гривень 00 копійок).

В якості підстав позову позивач зазначає, що відповідачем протиправно не виплачено кошти за банківським вкладом № 06/1265-2014 від 12.06.2014 у зв`язку з накладенням арешту в рамках кримінального провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.12.2019 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у адміністративній справі № 640/23530/19, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

Відповідачем подано відзив у якому зазначено, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб правомірно відмовлено позивачу у виплаті коштів у зв`язку з наявністю арешту коштів на рахунку.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Л.О. (надалі по тексту - відповідач, Уповноважена особа) щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу №06/1265-2014 від 12.06.2014, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Старокиївський Банк»;

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи щодо невключенння ОСОБА_1 до Переліку вкладників та у Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Старокиївський Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі договору банківського вкладу №06/1265-2014 від 12.06.2014;

- зобов`язати Уповноважену особу включити ОСОБА_1 до Переліку вкладників та у Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Старокиївський Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу №06/1265-2014 від 12.06.2014.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 квітня 2016 року у справі № 826/13351/15 задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 квітня 2016 року скасовано та прийнято нове рішення, яким:

провадження в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Уповноваженої особи щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу №06/1265-2014 від 12.06.2014, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Старокиївський Банк» закрито;

визнано протиправними дії Уповноваженої особи щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у частині невключення ОСОБА_1 ;

зобов`язано Уповноважену особу включити інформацію про ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначення сум, що підлягають відшкодуванню в сумі 10 000,00 доларів США (еквівалент у гривнях 116 312,39 гривень) на підставі договору банківського вкладу №06/1265-2014 від 12.06.2014, номер рахунку № НОМЕР_2 , укладеним між Публічним акціонерним товариством «Старокиївський банк» та ОСОБА_1

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 17.07.2019 у справі № 826/13351/15 касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Старокиївський банк" залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року залишено без змін.

25.06.2019 позивач звернувся із заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» в якій просив подати до Фонду додаткову інформацію про ОСОБА_1 як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за договором банківського вкладу №06/1265-2014 від 12.06.2014.

09.07.2019 позивач звернувся із заявою до відповідача в якій просив виплати ОСОБА_1 відшкодування коштів Фондом за договором банківського вкладу № 06/1265-2014 від 12.06.2014, засобами Автоматизованої системи виплат Фонду через відділення банків-агентів Фонду.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб листом №34-036-14053/19 від 13.08.2019 повідомив позивача, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» рішення суду виконано та здійснено зміни до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Водночас, зазначено, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 20.02.2017 у справі № 752/3185/17 у рамках кримінального провадження № 000367 накладено арешт на кошти позивача, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 , відкриті у ПАТ «Старокиївський Банк» на ім`я ОСОБА_1 , заборонивши видаткові операції та/або інше їх використання. На підставі пункту 11 частини 4 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідачем здійснено тимчасове обмеження здійснення виплат гарантованої суми відшкодування, до скасування обставин, що стали приводом для застосування обмежень.

Не погоджуючись з діями Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон № 4452-VI).

Згідно з положеннями ст. 2 Закону № 4452-VI, вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

При цьому, вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

За приписами частини першої статті 4 Закону № 4452-VI, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

У силу ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд не відшкодовує кошти:

1) передані банку в довірче управління;

2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень;

3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника;

4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов`язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом року до дня прийняття такого рішення);

5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - один рік до дня прийняття такого рішення);

6) розміщені на вклад власником істотної участі банку;

7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку;

8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань;

9) за вкладами у філіях іноземних банків;

10) за вкладами у банківських металах;

11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 20.02.2017 у справі № 752/3185/17, останньою накладено арешт на кошти, які знаходяться на рахунках, відкритих у ПАТ «Старокиївський Банк» на поточному рахунку № НОМЕР_2 та депозитного рахунку № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_1 .

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 29.11.2019 у задоволенні клопотання про скасування арешту на грошові кошти, які знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_2 та депозитному рахунку № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_1 , накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.02.2017 року під час досудового розслідування по кримінальному провадженні № 0000367 відносно обвинуваченої ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 364-1 КК України - відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11.12.2019 у справі № 752/3185/17 у відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 29.11.2019 відмовлено.

З огляду на викладене, враховуючи факт накладення арешту на кошти, наявні на поточному рахунку № НОМЕР_2 та депозитному рахунку № НОМЕР_5 , відкритому у Публічному акціонерному товаристві «Старокиївський Банк» на ім`я ОСОБА_1 , останні не підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі положень п. 11 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

Доказів скасування ухвали про накладення арешту на кошти ОСОБА_1 у встановленому для цього порядку позивачем під час судового розгляду даної адміністративної справи не надано, а з матеріалів справи не вбачається.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку суду, відповідачем доведено відсутність протиправності дій зі свого боку щодо відмови позивачу у виплаті коштів, розміщених на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача про протиправність бездіяльності відповідача щодо невідшкодування коштів за договором банківського вкладу № 06/1265-2014 від 12.06.2014, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ "Старокиївський Банк" та, виходячи з невмотивованості відповідних вимог, необґрунтованими є похідні вимоги про стягнення за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідного відшкодування.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 72- 77, 241- 246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко