Справа № 308/8771/20
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/8771/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 вересня 2020 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Химинець О.Я., перекладачів Величко Н.С., Ерназаров Абдулла, представника позивача Зуєва О.В., відповідача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із адміністративним позовом до відповідача громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
Позов мотивує тим, що 03 березня 2020 року відповідач громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 з наміром подальшого нелегального виїзду до держав членів ЄС прибув до України. Державний кордон України перетнув у пункті пропуску «Бориспіль» за своїм національним закордонним паспортом серії НОМЕР_2 .

У позовній заяві вказано, що 03 червня 2020 року у відповідача закінчився дозволений 90-денний строк перебування в Україні, проте територію України по завершенню цього строку умисно не залишив та в порушення вимог ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» продовжував нелегально перебувати в Україні.

Позивач вказує на те, що відповідач, замість вжиття заходів щодо виїзду з України у законний спосіб, знаючи, про можливість легально в`їхати до ЄС, обрав незаконний спосіб досягнення своєї мети, усвідомлюючи, що при цьому він неодноразово буде грубо порушувати та ігнорувати законодавство України на своєму шляху.

Як зазначено у позовній заяві, о 22 год. 15 хв. 29 серпня 2020 року був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «ГР» від відділу прикордонної служби "Ужгород" спільно з представниками ОРВ та патрульної поліції в Закарпатській області на околиці н.п. Оноківці на напрямку 263-264 прикордонного знаку в 3000 м до ДКУ, який слідував в автомобілі «Опель Віваро» державний номер НОМЕР_3 , при спробі незаконного перетинання державного кордону із України в Словацьку Республіку в складі групи осіб.

Позивач зазначає, що своїми діями відповідач вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та відповідно до ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення.

Про затримання особи було повідомлено акредитоване в Україні Посольство Республіки Узбекистан.

Окрім того позивач вказує і на те, що за результатами проведеного опитування відповідача, він повідомив, що він та його родичі не мають суми коштів, необхідних для внесення застави, а до Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернень від керівників підприємств, установ чи організацій щодо взяття відповідача на поруки не надходили.

У позовній заяві вказано, що відповідач потрапив на територію України з метою незаконного перетинання кордону з України до країн Західної Європи сусідів нашої держави, що завдає шкоди міжнародному іміджу, національним інтересам та безпеці України в частині недоторканості її кордонів.

З огляду на викладене, позивач просить суд: на підставі ч.2 та п.11 ч.6 ст.12 та ст. 257 КАС України розгляд справи здійснити у порядку спрощеного позовного провадження. Затримати громадянина Республіки Узбекистан, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов, затримати відповідача Республіки Узбекистан, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволенні позову не заперечував, повідомив, що має бажання чим скоріше повернутись додому. Вказуючи, що його родичі мають можливість придбати квиток, з заявою про надання статусу біженця не звертався, хотів поїхати офіційно на роботу в ЄС, візи не має.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач прибув 03 березня 2020 року офіційно до України. Державний кордон України перетнув у пункті пропуску «Бориспіль» за своїм національним закордонним паспортом серії НОМЕР_2 .

03 червня 2020 року у відповідача закінчився дозволений 90-денний строк перебування в Україні, проте територію України по завершенню цього строку умисно не залишив та в порушення вимог ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» продовжував нелегально перебувати в Україні.

Відповідач, замість вжиття заходів щодо виїзду з України у законний спосіб, знаючи, про можливість легально в`їхати до ЄС, обрав незаконний спосіб досягнення своєї мети, усвідомлюючи, що при цьому він неодноразово буде грубо порушувати та ігнорувати законодавство України на своєму шляху.

Відповідач, замість вжиття заходів щодо виїзду з України у законний спосіб, знаючи, про можливість легально в`їхати до ЄС, обрав незаконний спосіб досягнення своєї мети, усвідомлюючи, що при цьому він неодноразово буде грубо порушувати та ігнорувати законодавство України на своєму шляху.

Так, о 22 год. 15 хв. 29 серпня 2020 року був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «ГР» від відділу прикордонної служби "Ужгород" спільно з представниками ОРВ та патрульної поліції в Закарпатській області на околиці н.п. Оноківці на напрямку 263-264 прикордонного знаку в 3000 м до ДКУ, який слідував в автомобілі «Опель Віваро» державний номер НОМЕР_3 , при спробі незаконного перетинання державного кордону із України в Словацьку Республіку в складі групи осіб.

Таким чином, дії відповідача кваліфіковані як адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та відповідно до ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення.

Про затримання особи було повідомлено акредитоване в Україні Посольство Республіки Узбекистан.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: протоколом про адміністративне затримання від 29.08.2020 року (копія міститься у матеріалах справи); протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей та документів від 30.08.2020 р. (копія міститься у матеріалах справи); рішенням про примусове повернення від 01.09.2020 (копія міститься у матеріалах справи);

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані приписами ст. 289 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Узбекистан про приймання та передачу осіб, які перебувають на території держав нелегально» від 13.09.2001 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Узбекистан про приймання та передачу осіб, які перебувають на території держав нелегально, підписану в м. Ташкенті 12.10.2000 року.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Угоди визначено, що кожна зі Сторін за поданням другої Сторони приймає або передає осіб, які не дотримуються умов в`їзду або перебування на території держави Сторони, що передає, при наявності доказів належності до громадянства держави Сторони, що приймає, зі складанням відповідних документів.

Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

З урахуванням наведеного, оскільки судом встановлено, що відповідач затриманий у зв`язку із спробою незаконного перетину кордону, підстав для законного перебування на території України, визначених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», немає, а також у нього відсутні джерела доходу на території України, а тому є необхідність в затриманні відповідача з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Судом встановлено, що відповідач коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги та відомості, що відповідач відноситься до осіб, яким надано статус біженця і є особою, яка потребує додаткового захисту відсутні.

В ході судового розгляду встановлено, відповідач не має законних підстав для перебування на території України та існує ризик перешкоджання проведенню процедури його реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Крім цього хоча відповідач на територію України потрапив законним шляхом, разом із тим, однак, 03 червня 2020 року у відповідача закінчився дозволений 90-денний строк перебування в Україні, проте територію України по завершенню цього строку не залишив та в порушення вимог ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» продовжував нелегально перебувати в Україні.

Враховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 257, 241, 244, 246, 289 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав, суд,
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, задовольнити.
Затримати громадянина Республіки Узбекистан, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 289, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України протягом десятиденного строку із дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду Фазикош О.В