Справа № 804/7008/15
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2020 року Справа № 804/7008/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
за участі секретаря судового засіданняМанько К.А.
представника позивача представника відповідача Кучеренко І.А. Пастернак Л.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області до Дніпровського державного аграрно-економічного університету про стягнення заборгованості
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету в якій позивач, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить:
стягнути з Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету користь управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області заборгованість в сумі 4018,94 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що установою відповідача порушено порядок використання страхових коштів, у зв`язку з чим відповідачу необхідно відшкодувати 4018,94 грн.
Відповідач заперечив проти позову та зазначив, що університет фінансує лише господарську діяльність санаторію-профілакторію, а тому не може бути відповідачем по справі.
В подальшому здійснено заміну первинного позивача на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Представник відповідача проти позову заперечував, просив в задоволенні позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
На підставі акту прийнято Рішення про повернення коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, використаних неправомірно (не за цільовим призначенням), та застосування фінансових санкцій № 006 від 25.01.2013 р. на загальну суму 157560,75 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Проте, відповідач заперечує щодо того, що саме він має відповідати за порушення норм Закону №2240.
Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд) є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, провадить акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів., що встановлено в ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18 січня 2001 року №2240-ІІІ (Закон №2240 - чинний на момент винесення рішення № 006 від 25.01.2013 р.).
Статтею 2 Закону № 2240 визначено, що страхувальниками є підприємства, установи, організації та фізичні особи, які використовують найману працю.
Згідно пункту 3 частини 2 статті 28 Закону №2240 страховик має право проводити перевірку правильності використання страхових коштів на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Відповідно до статті 30 Закону №2240 страхувальники та інші отримувачі страхових коштів у разі порушення порядку використання страхових коштів відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.
З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне зазначити.
Рішенням № 006 від 25.01.2013р. директора виконавчої дирекції ДОВ ФСС з ТВП застосовано фінансові санкції до Санаторію- профілакторію ДДАУ, а не до університету.

Згідно Положення про Санаторій-профілакторій Дніпропетровського державного аграрного університету:

2.1 Санаторій-профілакторій підпорядковується у своїй діяльності адміністрації ДДАУ в особі Ректора Дніпропетровського державного аграрного університету

2.3 Штатний розклад та його тарифікаційний список, встановлений відповідно до платних нормативів санаторію-профілакторію, фінансування яких може проводитися за чИ рахунок коштів Фонду, затверджується керівником виконавчої Дирекції обласного Фонду установленому порядку при складені кошторису на утримання оздоровниці в межах асигнувань, що визначаються щорічно при затвердженні бюджету Фонду на наступний фінансовий рік.

2.4 Поточне керівництво діяльністю санаторію-профілакторію здійснює головний лікар, який несе одноосібну відповідальність за результати та наслідки роботи санаторію- профілакторію в межах, встановлених трудовою угодою з головним лікарем, та цим 1 Положенням.

2.6 Розпорядниками коштів, які надходять до санаторію-профілакторію від ДДАУ, Фонду та з інших джерел є головний лікар та головний бухгалтер санаторію-профілакторію.

Таким чином, відповідач не є тією особою, яка має відшкодовувати кошти Фонду.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст.243-246, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 15 червня 2020 року.

Суддя О.В. Єфанова