Справа № 160/6188/20
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2020-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2020 року Справа № 160/6188/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/6188/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-
1. 05.06.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач, з урахуванням уточнень від 18.06.2020 року, просить суд:
- визнати противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні періоду навчання з 01.09.1984 року по 08.01.1988 рік середньому професійно-технічному училищі №44 міста Єнакієве Донецької області;
- визнати противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового в стажу роботи - період роботи у Відособленому підрозділі "Шахтоуправління "Волинське" державного підприємства "Торезантрацит", з 01.10.1990 року по 09.11.2002 року, з 03.05.2007 року по 30.06.2014 року;
- визнати наявність загального трудового стажу роботи ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1984 року по 08.01.1988 рік в середньому професійно-технічному училищі №44 міста Єнакієве Донецької області;
- визнати наявність пільгового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи у Відособленому підрозділі "Шахтоуправління "Волинське" державного підприємства "Торезантрацит", з 01.10.1990 року по 09.11.2002 року, з 03.05.2007 року по 30.06.2014 року, який відпрацював на посаді підземного машиніста електровозу третього розряду з повним робочим днем під землею, відповідно до шифру 1010100а, пункту №1 розділу №І списку №1, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 11 березня 1994 року за №162;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", згідно заяви від 02.01.2020 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, на підставі частини 1 статті 13 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 11.10.2019 року, з моменту настання такого права.
2. Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 05.06.2020 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
3. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, було залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст.160,161 КАС України.
4. 18.06.2020 року позивачем були усунуті недоліки позовної заяви, які були вкладені в ухвалі суду від 09.06.2020 року.
5. Ухвалою суду від 30.06.2020 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративний справі №160/6188/20 та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку положень ст.262 КАС України.
6. Також, ухвалою суду від 30.06.2020 року було витребувано у відповідача належним чином завірені копії таких документів:
- пенсійну справу позивача;
- заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1;
- рішення Пенсійного фонду про відмову в призначенні пенсії позивачу;
- лист Пенсійного фонду №962/03.05-17 від 04.02.2020 року та інші наявні докази щодо суті спору.
7. 22.07.2020 року від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов з додатками та доказами направлення позивачу, а також із витребуваними судом доказами по справі.
8. За приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
9. Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
10. У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
11. Отже, рішення у цій справі приймається судом 28.08.2020 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
12. У позовній заяві позивач зазначив, що після навчання в ПТУ-44 м.Єнакієве з 01.09.1984 року по 08.01.1988 рік, він був прийняти 01.10.1990 року до шахти «Речная» п/о «Торезантрацит» на посаду підземного машиніста електровозу третього розряду з повним робочим днем під землею, на підставі наказу №79/п від 09.10.1990 року.
13. 01.10.1995 року шахта «Річна» була перейменована у шахтоуправління «Волинське» Торезьського виробничого об`єднання з видобутку антрациту «Торезантрацит», на підставі наказу №139 по об`єднанню від 29.09.1995 року.
14. 09.11.2002 року на підставі наказу №131/к від 11.11.2002 року він був звільнений у зв`язку з невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров`я, яке перешкоджає продовженню даної роботи.
15. 03.05.2007 року на підставі наказу №73/к від 03.05.2007 року позивач був прийнятий до Відособленого підрозділу «Шахтоуправління «Волинське» державного підприємства «Торезантрацит» на посаду підземного машиніста електровозу третього розряду з повним робочим днем під землею.
16. 01.02.2012 року на підставі наказу №93 від 01.02.2012 року посаду підземного машиніста електровозу третього розряду з повним робочим днем під землею було перейменовано на професійну назву робіт «машиніст електровозу», що також підтверджується копією його трудової книжки НОМЕР_1 .
17. Позивач вказав, що працював на займаній посаді до 30.06.2014 року до моменту коли на території м.Дебальцево не почались бойові дії, що також підтверджується довідкою ОК-7, з якої видно, що підприємство, на якому він працював, останні внески зробило зі сплати ЄСВ до Пенсійного фонду України в червні 2014 року.
18. 11.10.2019 року у позивача настало право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із чим 02.01.2020 року він звернувся до відповідача із заявою щодо призначення пенсії за віком Список № 1.
19. Проте, Пенсійним фондом було відмовлено у призначенні пенсії позивачу за віком на пільгових умовах, у зв`язку із тим, що періоди роботи за Списком №1 з 01.10.1990 року по 09.11.2002 року, з 03.05.2007 року по 30.06.2014 рокк не було враховано до пільгового стажу, оскільки довідки від 25.12.2015 року №01/254 та №01/255, не відповідають вимогам наказу №383 від 18.11.2005 року «Про затвердження порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» та по формі згідно додатку № 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній (Постанова Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 року №920). Також, відсутня розбивка по періодам згідно постанов КМ України №1173 від 22.08.1956 року з 22.08.1956 року по 31.12.1991 року, №10 від 26.01.1991 року - з 01.01.1992 року по-10.03.1994 року, №162 від 11.03.1994 року - з 11.03.1994 року по 15.01.2003, чинних на момент його роботи.
20. Позивач не погоджується із такою відмовою Пенсійного фонду у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах, вважає її протиправною та незаконною, оскільки вважає, що ним були надані всі необхідні документи для підтвердження достатнього стажу його роботи за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а саме довідку №01/254 від 25.12.2015 року виданою Відособленого підрозділу «Шахтоуправління «Волинське» державного-підприємства «Торезантрацит».
21. Позивач зазначив, що згідно цієї довідки він працював на виробництві зі шкідливими умовами праці по пільговій професії підземним машиністом електровозу, відповідно до шифру 1010100а, пункту №1 розділу № І списку №1, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 11 березня 1994 року за №162, та має 18 років 05 місяців та 3 дні стажу роботи у шкідливих умовах виробництва з урахуванням днів, що не працював за поважними причинами, довідка виготовлена у відповідності Додатку №5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженої Постановою КМ України від 05.07.2006 року №920.
22. Вказав, що згідно трудової книжки НОМЕР_1 , позивач у період з 01.10.1990 року по 09.11.2002 рік працював у шахті «Речная» п/о «Торезантрацит», яка згодом була перейменована у шахту «Волинське» Торезьського виробничого об`єднання з видобутку антрациту «Торезантрацит», на посаді підземного машиніста електровозу третього розряду з повним робочим днем під землею, та має стаж роботи 12 років 1 місяць 6 днів, був звільнений з підприємства за ст. 40 КЗпП України за станом здоров`я, отримав III групу інвалідності, через що була нарахована пенсія в сумі 212,00 грн., декілька разів пенсія перераховувалась і станом на 31.12.2006 року склала 323,98 гривень, а згодом група інвалідності була знята та 03.05.2007 року позивач знову пішов працювати на те ж саме підприємство підземним машиністом електровозу третього розряду з повним робочим днем під землею, яке на той час було перейменоване в Відособлений підрозділ «Шахтоуправління «Волинське» державного підприємства «Торезантрацит», однак, через початок бойових дій був відправлений у відпустку без збереження заробітної плати, останні внески які робило підприємство до ПФУ - 30.06.2014 року.
23. На цей час стаж роботи на цьому підприємстві складає 7 років 1 місяць 28 днів.
24. Таким чином, на думку позивача, він має стаж роботи в шахті на посаді підземного машиніста електровозу третього розряду з повним робочим днем під землею 19 років 3 місяці 4 днів.
25. Крім того, позивач вказав, що відповідач безпідставно відмовився також зарахувати до страхового стажу роботи позивача період його навчання з 01.09.1984 року по 08.01.1988 рік в середньому професійно-технічному училищі №44 міста Єнакієве Донецької області, мотивуюче це ти, що зазначене прізвище в дипломі « ОСОБА_1 » (укр. мовою) не відповідає даним паспорта « ОСОБА_1 ».
26. Однак, позивач вважає, такі доводи Пенсійного фонду неналежними, з огляду на те, що в дипломі серія НОМЕР_2 виданого 08.01.1988 року (реєстраційний номер 5090) середнім професійно-технічним училищем №44 міста Єнакієве Донецької області про те, що він навчався з 01.09.1984 року по 08.01.1988 рік та отримав професію машиніст електровозу підземний третього розряду, й в українському варіанті написання даних про навчання значиться: «Диплом НОМЕР_2 цей диплом виданий ОСОБА_1 в тому, що він 01 вересня 1984 року вступив до середнього професійно-технічного училища №44 міста Єнакієве в 08 січня 1988 року закінчив повний курс середнього професійно-технічного училища за професією машиніст електровозу підземний і здобув середню освіту.
27. Рішенням екзаменаційної комісії від 08.01.1988 року ОСОБА_1 (здійснена описка замість «И» написана «І») присвоєно кваліфікацію машиніст електровозу підземний третього розряду».
28. Те, що позивач навчався у вищевказаному навчальному закладі і проходив практику також свідчать записи у трудовій книжці НОМЕР_1 , також підтверджуються довідкою №354 виданою шахтою «Ольховатська» виробничого об`єднання «Орджонікідзе вугіль», яку він також надавав відповідачу, але вона безпідставно не була врахована, де вказано, що він з 11.08.1987 року на підставі наказу №244 він 05.08.1987 року по 15.10.1987 рік працював за посадою ученик машиніста електровозу поверхпластного зі збереженням тарифної ставки машиніста електровозу поверхневого, а з 15.10.1987 року по 10.01.1988 рік на підставі наказу №336 від 15.10.1987 року займав посаду ученик машиніста електровозу підземного з повним робочим днем під землею, що передбачено списком 1 розділом 1 підрозділом 1 згідно постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.09.1956 року, 10.01.1988 року звільнений у зв`язку із закінченням практики (наказ №15 від 11.01.1988 року), (страховий стаж роботи на цьому підприємстві на поверхні з 11.08.1987 року по 15.10.1987 рік складає 2 місяці та 5 днів, а підземні роботи з 16.10.1987 року по 10.01.1988 рік складають 2 місяці 26 днів).
29. Позивач вважає, що неврахування відповідачем строку навчання з 01.09.1984 року по 08.01.1988 рік в середньому професійно-технічному училищі №44 міста Єнакієве Донецької області та стажу роботи з 01.10.1990 рік по 09.11.2002 рік, з 03.05.2007 року по 30.06.2014 рік у Відособленому підрозділі «Шахтоуправління «Волинське» державного підприємства «Торезантрацит», в шахті на посаді підземного машиніста електровозу третього розряду з повним робочим днем під землею 18 років 5 місяці 3 днів, що загалом складає 18 років 7 місяців 29 днів - є незаконним та таким, що порушують його право на належний соціальний захист, у зв`язку із чим звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх порушених прав.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
30. Відповідач позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову.
31. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що 22 січня 2020 року позивач звернувся до управління з особистою заявою і документами на призначення пенсії відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (із змінами внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення")".
32. Зазначеною статтею визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті. повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
33. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим пункту 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 роки 6 місяців у чоловіків.
34. Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами, праці, передбаченого абзацом першим цього пункту статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
35. Відповідно до п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, при обчисленні стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
36. Згідно трудової книжки позивача, він працював: з 01.10.1990 року по 09.11.2002 рік, з 03.05.2007 року по 30.06.2014 року - ДП «Торезантрацит».
37. Відповідно до Постанови "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних-записів у ній" від 12.08.1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючи довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
38. Відповідальність за видачу довідки, уточнюючої характер виконуваної працівником роботи, несе адміністрація підприємств, де особа працювала.
39. Відповідач вказав, що у період роботи позивача діяли Списки №1 і №2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року, постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.11.1991 року, постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року, постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року.
40. Періоди роботи за Списком №1 з 01.10.1990 року по 09.11.2002 року, з 03.05.2007 року по 30.06.2014 року не було враховано до пільгового стажу, у зв`язку з тим, що довідка від 25.12.2015 року №01/254, уточнююча особливий характер роботи, не відповідає вимогам наказу №383 від 18.11.2005 року "Про затвердження порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" та по формі згідно додатку №5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній (Постанова Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 року №920). Відсутня розбивка по періодам згідно постанов КМ України №1173 від 22.08.1956 року з 22.08.1956 року по 31.12.1991 рік, №10 від 26.01.1991 року - з 01.01.1992 року по 10.03.1994 року, №162 від 11.03.1994 року - з 11.03.1994 року по 15.01.2003 року, чинних на момент роботи позивача.
41. Також відповідач вказав, про те, що неможливо зарахувати до страхового стажу період навчання позивача з 01.09.1984 року по 08.01.1988 року, так як зазначене прізвище " ОСОБА_1 " (укр. мовою) не відповідає даним паспорта " ОСОБА_1 ".
42. Вказали, що згідно наданих документів загальний стаж роботи на дату звернення становить 21 рік 2 місяця 22 дня, пільговий стаж - 10 років 8 місяців 24 дня, що недостатньо для призначення пенсії на дату звернення.
43. Органи Пенсійного фонду України в своїй діяльності керуються нормами чинного законодавства.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
44. Судом встановлено, що позивач, у січні 2020 року звернувся до Пенсійного фонду із особистою заявою і документами на призначення пенсії відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (із змінами внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення")".
45. Згідно матеріалів справи, після навчання у професійно-технічному училищі №44 м.Єнакієве з 01.09.1984 року по 08.01.1988 рік, позивача було прийнято у період з 01.10.1990 року на роботу до шахти «Речная» п/о «Торезантрацит» на посаду підземного машиніста електровозу третього розряду з повним робочим днем під землею, згідно наказу №79/п від 09.10.1990 року.
46. У жовтні 1995 року шахта «Річна» перейменована у шахтоуправління «Волинське» Торезьського виробничого об`єднання з видобутку антрациту «Торезантрацит», згідно наказу №139 по об`єднанню від 29.09.1995 року.
47. 09.11.2002 року згідно наказу №131/к від 11.11.2002 року позивач був звільнений із займаної посади, у зв`язку з невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров`я, яке перешкоджає продовженню цієї роботи.
48. 03.05.2007 року згідно наказу №73/к від 03.05.2007 року позивач був прийнятий до Відособленого підрозділу «Шахтоуправління «Волинське» державного підприємства «Торезантрацит» на посаду підземного машиніста електровозу третього розряду з повним робочим днем під землею.
49. 01.02.2012 року згідно наказу №93 від 01.02.2012 року посаду підземного машиніста електровозу третього розряду з повним робочим днем під землею перейменовано на професійну назву робіт «машиніст електровозу».
50. Згідно матеріалів справи позивач працював на займаній посаді до 30.06.2014 року, що також підтверджується довідкою ОК-7, відповідно до якої підприємство здійснювало внески зі сплати ЄСВ до Пенсійного фонду України.
51. Вказані вище обставини, також підтверджуються трудовою книжкою позивача НОМЕР_1 , копія якої наявна в матеріалах справи.
52. 22.01.2020 року, у зв`язку із настанням права на отримання пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до Пенсійного фонду із особистою заявою і документами на призначення пенсії відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
53. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду, оформленого листом №961/03.05-17 від 04.02.2020 року Пенсійний фонд відмовив позивачу у призначення пенсії за віком на пільгових умовах, при цьому зазначивши, що ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті. повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених
роботах. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим пункту 1
статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 роки 6 місяців у чоловіків. Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами, праці, передбаченого абзацом першим цього пункту статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи. Відповідно до п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, при обчисленні стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
54. Також, у листі Пенсійного фонду вказано, що згідно трудової книжки позивача, він працював: з 01.10.1990 року по 09.11.2002 рік, з 03.05.2007 року по 30.06.2014 року - у ДП «Торезантрацит». Відповідно до Постанови "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних-записів у ній" від 12.08.1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючи довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Відповідальність за видачу довідки, уточнюючої характер виконуваної працівником роботи, несе адміністрація підприємств, де особа працювала.
55. Пенсійний фонд також у листі зазначає про те, що у період роботи позивача діяли Списки №1 і №2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року, постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.11.1991 року, постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року, постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року.
56. Періоди роботи за Списком №1 з 01.10.1990 року по 09.11.2002 року, з 03.05.2007 року по 30.06.2014 року не було враховано до пільгового стажу, у зв`язку з тим, що довідка від 25.12.2015 року №01/254, уточнююча особливий характер роботи, не відповідає вимогам наказу №383 від 18.11.2005 року "Про затвердження порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" та по формі згідно додатку №5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній (Постанова Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 року №920). Відсутня розбивка по періодам згідно постанов КМ України №1173 від 22.08.1956 року з 22.08.1956 року по 31.12.1991 рік, №10 від 26.01.1991 року - з 01.01.1992 року по 10.03.1994 року, №162 від 11.03.1994 року - з 11.03.1994 року по 15.01.2003 року, чинних на момент роботи позивача.
57. Також відповідач у листі вказує про неможливість зарахувати до страхового стажу період навчання позивача з 01.09.1984 року по 08.01.1988 року, так як зазначене прізвище " ОСОБА_1 " (укр. мовою) не відповідає даним паспорта " ОСОБА_1 ", оскільки згідно наданих документів загальний стаж роботи на дату звернення становить 21 рік 2 місяця 22 дня, пільговий стаж - 10 років 8 місяців 24 дня, що недостатньо для призначення пенсії на дату звернення.
58. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, встановлено, що Пенсійним фондом було відмовлено позивачу у здійсненні призначення пенсії за віком на пільгових умовах, фактично з підстав неврахування строку навчання з 01.09.1984 року по 08.01.1988 рік у середньому професійно-технічному училищі №44 міста Єнакієве Донецької області та стажу роботи у період з 01.10.1990 рік по 09.11.2002 рік та з 03.05.2007 року по 30.06.2014 рік на Відособленому підрозділі «Шахтоуправління «Волинське» державного підприємства «Торезантрацит».
59. Не погодившись із такою відмовою Пенсійного фонду у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно положень ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позивач звернувся до суду із цим позовом, посилаючись на порушення його прав на належне соціальне забезпечення.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
60. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
61. Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
62. Згідно з ч. 1 ст. 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з осl6;бливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
63. Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуруються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
64. Згідно п.2 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788).
65. Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788 працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
66. Відповідно до ст. 62 Закону № 1788 та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
67. Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
68. Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
69. Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
70. Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
71. Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
72. Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
73. Підтвердженням (доказом), що позивач, у вищезазначені періоди (які не зараховані позивачу до пільгового стажу) працював повний робочий день на підземних роботах - є записи в його трудовій книжці.
74. Водночас, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
75. Дослідивши докази по справі, судом встановлено, що 22.01.2020 року позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою на призначення пенсії відповідно до положень ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
76. До заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачем були надані до Пенсійного фонду такі документи:
- довідка №354 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та історична довідка;
- довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній від 25.12.2015 року №01/254;
- довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній від 25.12.2015 року №01/255;
- трудова книжка позивача НОМЕР_1 ;
- посвідчення НОМЕР_3 .
77. Згідно поданих позивачем документів, а саме довідок від 25.12.2015 року №01/254 та №01/255, встановлено, що ОСОБА_1 був допущений та дійсно працював на виробництві зі шкідливими умовами праці по пільговій професії підземним машиністом електровозу, відповідно до шифру 1010100а, пункту №1 розділу № І списку №1, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 11 березня 1994 року за №162 та має стаж роботи у шкідливих умовах виробництва з урахуванням днів, що не працював за поважними причинами.
78. Ці Довідки виготовлені у відповідності до Додатку №5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженої Постановою КМ України від 05.07.2006 року №920.
79. Також, згідно даних у трудовій книжці НОМЕР_1 , встановлено, що позивач у період з 01.10.1990 року по 09.11.2002 рік працював у шахті «Речная» п/о «Торезантрацит», яка згодом була перейменована у шахту «Волинське» Торезьського виробничого об`єднання з видобутку антрациту «Торезантрацит», на посаді підземного машиніста електровозу третього розряду з повним робочим днем під землею, та відповідно у листопаді 2002 року, був звільнений з підприємства за ст. 40 КЗпП України за станом здоров`я, при цьому отримавши ІІІ групу інвалідності.
80. У подальшому інвалідність позивачу була знята, та з травня, а саме з 03.05.2007 року по 30.06.2014 рік позивач знову розпочав працювати на зазначеному вище підприємстві на посаді підземного машиніста електровозу третього розряду з повним робочим днем під землею.
81. Вказані вище обставини також підтверджується копією трудової книжки позивача НОМЕР_1 , яка позивачем долучена до матеріалів справи.
82. Таким чином, встановлено, позивачем до Пенсійного фонду були надані довідки від 25.12.2015 року №01/254 та №01/255, виданими Відособленим підрозділом «Шахтоуправління «Волинське» державного підприємства «Торезантрацит», якими відповідно підтверджується пільговий стаж роботи позивача у спірний період з 01.10.1990 року по 09.11.2002 року, з 03.05.2007 року по 30.06.2014 року, та який становить 18 років 5 місяці 3 дні.
83. Також, згідно матеріалів справи, позивачем до Пенсійного фонду було надано довідки встановленого зразка №354, які видані шахтою «Ольховатська» виробничого об`єднання «Орджонікідзевуголь», якими підтверджено пільговий стаж роботи на цьому підприємстві у період з 16.10.1987 року по 10.01.1988 рік та складають відповідно 2 місяці 26 днів.
84. Постановою Кабінету Міністрів України № 1028 від 09.12.2015 року пункт 20 наведеного Порядку доповнено новим абзацом яким визнано, що у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
85. Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.
86. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (надалі Закон №1669) період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.
87. Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014 року.
88. На виконання Закону №1669 розпорядженнями Кабінету Міністрів України №1053-р від 30 жовтня 2014 року та від 02.12.2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, згідно якого до зазначених населених пунктів належить, зокрема, м. Донецьк Донецької області.
89. Дійсно, відповідно до ст. 9 Закону України від 15.04.2014 року № 1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі - Закон № 1207-VII) ці довідки є недійсними і не створюють правових наслідків.
90. Однак, стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки": документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.
91. У рішенні Європейського суду з прав людини "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що "Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами...".
92. Періоди, за які надано довідки, цілком відповідають періоду робот відображених у трудовій книжці, довідки містять усі необхідні реквізити.
93. Таким чином, слід дійти висновків про необхідність прийняти до уваги відомості, стосовно спірних періодів роботи позивача, а саме з 01.10.1990 року по 09.11.2002 року та з 03.05.2007 року по 30.06.2014 року у Відособленому підрозділі "Шахтоуправління "Волинське" державного підприємства "Торезантрацит", оскільки вони повністю узгоджується із відомостями, зазначеними у трудовій книжці позивача, копія якої наявна в матеріалах справим, а також з огляду на неможливість позивачу в інший спосіб отримати відомості, зазначені у цих довідках.
94. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для зарахування до пільгового стажу спірних періодів роботи позивача у Відособленому підрозділі "Шахтоуправління "Волинське" державного підприємства "Торезантрацит", а саме з 01.10.1990 року по 09.11.2002 року та з 03.05.2007 року по 30.06.2014 року.
95. Щодо не зарахування до страхового стажу період навчання позивача з 01.09.1984 року по 08.01.1988 року у ПТУ №44, слід зазначити про таке.
96. Згідно матеріалів справи, Пенсійний фонд відмовив позивачу у зарахуванні до страхового стажу роботи позивача період його навчання з 01.09.1984 року по 08.01.1988 рік у середньому професійно-технічному училищі №44 міста Єнакієве Донецької області, мотивуюче це ти, що зазначене прізвище в дипломі « ОСОБА_1 » (укр. мовою) не відповідає даним паспорта « ОСОБА_1 ».
97. Однак, такі доводи Пенсійного фонду є неналежними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
98. Так, згідно матеріалів справи, встановлено що в дипломі серія НОМЕР_2 виданого 08.01.1988 року (реєстраційний номер 5090) середнім професійно-технічним училищем №44 міста Єнакієве Донецької області про те, що позивач навчався з 01.09.1984 року по 08.01.1988 рік та отримав професію машиніст електровозу підземний третього розряду, й в українському варіанті написання даних про навчання значиться: «Диплом НОМЕР_2 цей диплом виданий ОСОБА_1 в тому, що він 01 вересня 1984 року вступив до середнього професійно-технічного училища №44 міста Єнакієве в 08 січня 1988 року закінчив повний курс середнього професійно-технічного училища за професією машиніст електровозу підземний і здобув середню освіту.
99. Відомості про те, що позивач навчався у вищевказаному навчальному закладі і проходив практику, також свідчать записи у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 , копія якої долучена до матеріалів справи.
100. Також відомості про те, що позивач дійсно навчався, та у подальшому на основі диплому був допущений до робити, у період з 01.09.1984 року по 08.01.1988 рік у середньому професійно-технічному училищі №44 міста Єнакієве Донецької області, що також підтверджується довідкою №354 виданою шахтою «Ольховатська» виробничого об`єднання «Орджонікідзе вугіль», згідно якої встановлено, що у період з 11.08.1987 року по 15.10.1987 рік на підставі наказу №244 він 05.08.1987 року, позивач працював за посадою ученик машиніста електровозу поверхпластного зі збереженням тарифної ставки машиніста електровозу поверхневого, а з 15.10.1987 року по 10.01.1988 рік на підставі наказу №336 від 15.10.1987 року займав посаду ученик машиніста електровозу підземного з повним робочим днем під землею, що передбачено списком 1 розділом 1 підрозділом 1 згідно постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.09.1956 року, а з 10.01.1988 року позивача було звільнено у зв`язку із закінченням практики, згідно наказу №15 від 11.01.1988 року.
101. З огляду на наведене, слід дійти висновку про наявність підстав для зарахування до пільгового стажу спірного періоду навчання позивача з 01.09.1984 року по 08.01.1988 року у середньому професійно-технічному училищі №44 міста Єнакієве Донецької області.
102. Таким чином, з урахуванням положень ч.2 ст. 9 КАС України та з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, виходячи з наведених вимог законодавства та вказаних рішень Європейського суду з прав людини, слід дійти висновків про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке оформлене листом №962/03.05-17 від 04.02.2020 року, про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України зарахувати до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період його навчання з 01.09.1984 року по 08.01.1988 року у середньому професійно-технічному училищі №44 міста Єнакієве Донецької області, та періоди роботи ОСОБА_1 у Відособленому підрозділі «Шахтоуправління «Волинське» державного підприємства «Торезантрацит» з 01.10.1990 року по 09.11.2002 року та з 03.05.2007 року по 30.06.2014 року.
103. Щодо вимог позивача про зобов`язання Пенсійного фонду прийняти рішення про призначення та виплату пенсії, слід зазначити про таке.
104. Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.
105. Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади, як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.
106. Відповідно до Рекомендацій Ради Європи №R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
107. Тобто, коли орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.
108. Адміністративний суд під час розгляду справи та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського Суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.
109. Відповідно до абзацу 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 року №7 суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень відповідно до закону приймає рішення на власний розсуд.
110. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
111. Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень за межами перевірки за названими критеріями.
112. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.
113. За приписами пункту 3 ч. 2 ст. 245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.
114. Також слід зазначити, що за приписами ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
115. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
116. Таким чином, враховуючи вищенаведене, позовні вимоги в частині зобов`язання Пенсійного фонду призначити та виплатити позивачу пенсію задоволенню не піддягають.
117. Проте, суд вважає за можливе, згідно положень ч. 2 ст. 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.01.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
118. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке оформлене листом №962/03.05-17 від 04.02.2020 року, про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України зарахувати до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період його навчання з 01.09.1984 року по 08.01.1988 року у середньому професійно-технічному училищі №44 міста Єнакієве Донецької області, та періоди роботи ОСОБА_1 у Відособленому підрозділі «Шахтоуправління «Волинське» державного підприємства «Торезантрацит» з 01.10.1990 року по 09.11.2002 року та з 03.05.2007 року по 30.06.2014 року, а також в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.01.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
120. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
121. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
122. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
126. Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
127. Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
128. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
129. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що контролюючим органом не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірної відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
130. З урахуванням вищевикладеного, та з системного аналізу матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке оформлене листом №962/03.05-17 від 04.02.2020 року, про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України зарахувати до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період його навчання з 01.09.1984 року по 08.01.1988 року у середньому професійно-технічному училищі №44 міста Єнакієве Донецької області, та періоди роботи ОСОБА_1 у Відособленому підрозділі «Шахтоуправління «Волинське» державного підприємства «Торезантрацит» з 01.10.1990 року по 09.11.2002 року та з 03.05.2007 року по 30.06.2014 року, а також в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.01.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
131. Щодо розподілу судових витрат.
132. Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
133. Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
134. Таким чином, судові витрати, підлягають розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених позивних вимог.
135. Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 630,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
136. Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
137. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
138. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке оформлене листом №962/03.05-17 від 04.02.2020 року, про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
139. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України зарахувати до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період його навчання з 01.09.1984 року по 08.01.1988 року у середньому професійно-технічному училищі №44 міста Єнакієве Донецької області, та періоди роботи ОСОБА_1 у Відособленому підрозділі «Шахтоуправління «Волинське» державного підприємства «Торезантрацит» з 01.10.1990 року по 09.11.2002 року та з 03.05.2007 року по 30.06.2014 року.
140. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.01.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
141. У іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
142. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 630,60 гривень.
143. Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_2 , код ОКПП НОМЕР_4 ).
145. Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
146. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
147. Повний текст рішення складено 28.08.2020 року.
Суддя В.В Ільков