Справа № 824/892/19-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/892/19-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Анісімов Олег Валерійович

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

27 серпня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.,

представника позивача: Мазурок Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рілайт" на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року (рішення прийнято у м. Чернівці, дату складання повного тексту рішення та час його прийняття не зазначено) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рілайт" про стягнення податкового боргу, накладення арешту на кошти та інші цінності,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

1. У липні 2019 року Головного управління ДПС у Чернівецькій області звернулось до суду з позовом, в якому просило:

- стягнути з рахунків у банках, що обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю «Рілайт», кошти в рахунок погашення податкового боргу до Державного бюджету в сумі 2931819,66 грн.;

- накласти арешт на кошти та інші цінності Товариства з обмеженою відповідальністю «Рілайт», що знаходяться в установах банку на суму податкового боргу в сумі 2931819,66 грн.

2. У обґрунтування позову позивач зазначив, що станом на 24.07.2019 за ТОВ «Рілайт» рахується борг щодо сплати податку на прибуток приватних підприємств в сумі 2931819,66 грн. Сума заборгованості виникла згідно податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 22.04.2019, прийнятого на підставі висновків акту документальної планової перевірки відповідача. При цьому позивач зазначає, що 20.05.2019 з метою погашення податкового боргу сформовано та направлено на адресу ТОВ «Рілайт» податкову вимогу форми «Ю» № 38459 від 20.05.2019, яка на день розгляду справи у суді є не відкликаною. Однак вжитті заходи не призвели до погашення боргу, що обумовило звернення до суду із цим позовом.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року позов задоволено.

3.1. Стягнуто з рахунків у банках, що обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю «Рілайт», кошти в рахунок погашення податкового боргу до Державного бюджету в сумі 2931819 грн. 66 коп.

3.2. Накладено арешт на кошти та інші цінності Товариства з обмеженою відповідальністю «Рілайт», що знаходяться на рахунках в установах банку на суму податкового боргу в сумі 2931819 грн. 66 коп.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Скаржник, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати.

4.1. Скаржник апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що є безумовною підставою для скасування судового рішення, оскільки розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження. Вказав, що відмова суду у розгляді справи в порядку загального позовного провадження обмежила заявника у реалізації гарантованого Конституцією України права на доступ до суду, рівність учасників судового процесу та подання відповідних доказів, що є складовою принципу змагальності сторін у судовому процесі.

4.2. Також вказав, що суд не встановив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення ґрунтується на необґрунтованих доводах ГУ ДФС у Чернівецькій області про те, що ТОВ «РІЛАЙТ» не відображено у складі різниць, що виникають за операціями з нерезидентами з придбання (продажу) товарів, робіт, послуг у нерезидентів, що зареєстровані у державах (на територіях), зазначених у п.п. 39.2.1.2 п.39.2 ст. 39 Податкового Кодексу України, суму 30% вартості товарів, придбаних у нерезидентів, а саме: фірм «AROMA COSMETICS PLC», «SOLVEX COSMETIC PRODUCTS», «INTERPRED PARTNER JSC», «Credo-Capital Production» (Болгарія). Тому податкове повідомлення-рішення від 22.04.2019 року № є незаконним та винесене з порушенням норм податкового законодавства, відповідно, нарахований внаслідок його винесення податковий борг є неузгодженим та помилковим.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

5. Судом встановлено, що ТОВ «Рілайт» зареєстроване, як юридична особа, за адресою: вул. Гречаного, 39-А, м. Чернівці, Чернівецька обл., 58021 (), є платником податків та зборів та з 18.12.2013 перебуває за основним місцем обліку в ГУ ДФС у Чернівецькій області (а. с. 38-39).

6. З 27.12.2019 по 28.01.2019 посадовими особами ГУ ДФС у Чернівецькій області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Рілайт», яка документована актом перевірки № 1279/24-13-14-01/39026775 від 27.03.2019 «Про результати документальної планової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Рілайт» податкового законодавства за період з 01.04.2016 по 30.09.2016, валютного законодавства - за період з 01.04.2016 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.04.2016 по 30.09.2018». Один примірник акту отримано директором ТОВ «Рілайт» 27.03.2019, що підтверджується проставленим підписом на примірнику акта (а.с. 10-34).

7. За результатами перевірки встановлено порушенням ТОВ «Рілайт» вимог податкового законодавства, зокрема пункту 44.1, пункту 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 234.1 статті 134, підпункту 140.5.4 пункту 140.5 статті 140 Податкового кодексу України.

8. При цьому, директором ТОВ «Рілайт» на вказаному акті зроблено наступний запис: «З висновками перевірки, фактами та даними, викладеними в акті не згоден, протягом встановлених Податковим кодексом України термінів будуть надані заперечення до акта перевірки» (а.с. 34).

9. Однак, будь-яких доказів надання заперечень на акт перевірки відповідачем суду надано не було.

10. На підставі акту перевірки від 27.03.2019 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 22.04.2019, яким Товариству, за платежем податок на прибуток приватних підприємств (код платежу 11021000), визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 2500273,50 грн, з яких податкове зобов`язання складає 1666849,00 грн, штрафна (фінансова) санкція - 833424,50 грн (а.с. 35).

11. Податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 22.04.2019 направлено ТОВ «Рілайт» листом № 2815/10/24-13-14-01 від 22.04.2019 із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на офіційну адресу відповідача (вул. Гречаного, 39-А, м. Чернівці), яке вручено відповідачу 07.05.2019 (а.с. 37).

12. Згідно інтегрованої картки платника контролюючим органом здійснено нарахування ТОВ «Рілайт» пені за несплату грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням форми «Р» № від 22.04.2019 в сумі 431546,16 (а.с. 36).

13. Станом на 24.07.2019 за ТОВ «Рілайт» рахується податковий борг у сумі 2931819,66 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості та відомостями, що вказані у інтегрованій картці по ТОВ «Рілайт» (а.с. 9).

14. Окрім цього, у зв`язку із наявністю податкового боргу станом на 19.05.2019 за узгодженими податковими зобов`язанням у сумі 2992647,69 грн, відповідачу надіслано на офіційну адресу податкову вимогу форми «Ю» № 38459 від 20.05.2019 (а.с. 40-41).

15. На день подання позовної заяви у цій справі до суду, податкова вимога є невідкликаною.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

16. Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказав, що податкове повідомлення-рішення від 22.04.2019 №, за яким здійснюється стягнення податкового боргу у даній адміністративній справі - не оскаржується ТОВ «Рілайт», не оскаржувалось та підприємством не пред`явлено зустрічного позову в межах розгляду даної адміністративної справи. Вказує, що скаржник порушень судом першої інстанції норм права щодо механізму стягнення податкового боргу у апеляційній скарзі не наводить, а лише вказує на незгоду із нарахуванням податкового зобов`язання податковим повідомленням-рішенням від 22.04.2019 №.

17. Відповідач вважає, що податкове повідомлення-рішення від 22.04.2019 №, яке прийнято на підставі хибних та необґрунтованих доводів ГУ ДФС у Чернівецькій області, не може братись до уваги та є протиправним. Відповідно, податковий борг, що ґрунтується на незаконному повідомленні-рішення від 22.04.2019 №, є неправомірно нарахованим.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

18. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

19. Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

20. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

21. Статтею 16 ПК України визначені обов`язки платника податку, серед яких сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1).

22. Пункт 31.1 статті 31 ПК України визначає, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

23. Згідно підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

24. Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

25. Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України під податковим боргом розуміють суму узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої на суму такого грошового зобов`язання.

26. Розділом ІІІ ПК України визначено особливості сплати податку на прибуток підприємства. Так, згідно підпункту 133.1.1 пункту 133.1 статті 133 ПК України платниками податку - резидентами є суб`єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб, визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті.

27. Пунктом 137.1 статті 137 ПК України податок на прибуток підприємства нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

28. При цьому, згідно пункту 49.2. статті 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

29. Разом з цим, відповідно до пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

- платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством (підпункт 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 ПК України);

- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України).

30. Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення, а також відповідно до підпункту 20.1.18 пункту 20.1 зазначеної статті - визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків.

31. Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

32. Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

33. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

34. За правилами пункту 58.1 статті 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

35. Предметом цього спору є податковий борг, який позивач просить суд стягнути з ТОВ «Рілайт».

36. Згідно положень статті 133 ПК України є платником податку на прибуток підприємства.

37. З матеріалів справи вбачається, що ГУ ДФС у Чернівецькій області, здійснюючи свою контрольну функцію провів документальну планову виїзну перевірку відповідача.

38. За наслідками розгляду виявлених порушень, встановлених актом перевірки відповідача, податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 22.04.2019, яким Товариству, за платежем податок на прибуток приватних підприємств (код платежу 11021000), визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 2500273,50 грн., з яких податкове зобов`язання складає 1666849,00 грн., штрафна (фінансова) санкція - 833424,50 грн. (а.с. 35).

39. Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

40. Податкове повідомлення-рішення належним чином надіслано та вручено відповідачу засобами поштового зв`язку із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

41. Докази щодо оскарження відповідачем податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 22.04.2019 в адміністративному або ж судовому порядку у матеріалах справи відсутні, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сума податкового зобов`язання, визначена в зазначеному податковому повідомленні-рішенні, є узгодженою та не сплаченою відповідачем, отже за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 2500273,50 грн.

42. Згідно підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки нарахування пені розпочинається починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

43. Відповідно до підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 ПК України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

44. Оскільки відповідачем визначені контролюючим органом суми грошового зобов`язання своєчасно не сплачені (протягом 10 календарних днів), йому нараховано пеню починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання. Згідно інтегрованої картки платника розмір пені складає 431546,16 грн (а.с.36).

45. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за відповідачем обліковується податковий борг зі сплати податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 2931819,66 грн, який є узгодженим.

46. Пунктом 59.1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

47. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

48. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

49. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (пункт 59.5 статті 59 ПК України).

50. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сформовано та надіслано відповідачу податкову вимогу форми «Ю» № 38459 від 20.05.2019, яка є невідкликаною, оскільки податковий борг щодо сплати податку на прибуток приватних підприємств не погашений, що підтверджується наявним у справі розрахунком заборгованості ТОВ «Рілайт» станом на 24.07.2019.

51. Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючий орган (в нашому разі позивач) має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

52. Пунктом 95.2 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги, а відповідно до пункту 95.3 цієї ж статті ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

53. Отже, оскільки у ТОВ «Релайт» наявний податковий борг, наявні відкриті рахунки в банківських установах, то колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про необхідність стягнути з рахунків у банках, що належить позивачу, заборгованість у сумі 2931819,66 грн.

54. Щодо вимоги позивача про накладення арешту на кошти та інші цінності ТОВ «Рілайт», що знаходяться на рахунках в установах банку, колегія суддів зазначає таке.

55. Згідно пункту 87.1 статті 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

56. Відповідно до пунктів 88.1 та 88.2 статті 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

57. Право податкової застави виникає, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку (підпункт 89.1.1 пункту 89.1 статті 89 ПК України).

58. Згідно пункту 89.2 статті 89 ПК України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

59. Згідно пункту 89.3 статті 89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

60. З матеріалів справи вбачається що позивачем, як контролюючим органом, здійснено заходи щодо відшукування майна відповідача. Так 29.07.2019 начальником ГУ ДФС у Чернівецькій області прийнято рішення № 151 про опис майна ТОВ «Рілайт» у податкову заставу. Однак, цього ж дня (29.07.2019 року) уповноваженими посадовими особами ГУ ДФС у Чернівецькій області складено акт щодо перешкоджання виконанню податковим керуючим службових повноважень, згідно якого керівник ТОВ «Рілайт» перешкоджає податковому керуючому Гелетику І.В. в здійсненні опису майнових активів ТОВ «Рілайт» в податкову заставу. Окрім цього, в акті зазначено, що відповідно до даних фінансового звіту підприємства на балансі ТОВ «Рілайт» обліковується готова продукція на суму 12179800,00 грн. (а.с. 43, 48).

61. Зазначене підтверджується наявним у матеріалах справи фінансовим звітам суб`єкта малого підприємництва - ТОВ «Рілайт» за 1 квартал 2019 року (а.с. 46-47).

62. Колегія суддів зауважує, що винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом, є адміністративний арешт майна (далі - арешт майна) (пункт 94.1 статті 94 ПК України).

63. При цьому, згідно пункту 94.4 вказаної статті арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

64. Податковий кодекс України, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом, виділяє також арешт коштів на рахунку платника податків.

65. Такий арешт коштів здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду (абз. 2 підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України).

66. Згідно підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи (в нашому випадку позивач) мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

67. З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо накладення арешту на кошти та інші цінності ТОВ «Рілайт», що знаходяться на рахунках в установах банку на суму податкового боргу в сумі 2931819,66 грн.

68. Колегія суддів зазначає, що безпідставним є посилання скаржника у апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, чим обмежив відповідача у реалізації гарантованого Конституцією України права на доступ до суду, рівність учасників судового процесу та подання відповідних доказів, що є складовою принципу змагальності сторін у судовому процесі, з огляду на таке.

69. Відповідно до частин 1, 2 статті 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

70. Згідно частини 4 статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

71. Також згідно частинами 1, 2, 4 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

72. З матеріалів справи вбачається, що позивач (суб`єкт владних повноважень) звернуся з позовом до ТОВ "Рілайт" про стягнення податкового боргу на загальну суму 2 931 819,66 грн до Державного бюджету та накладення арешту на кошти та інші цінності на вказану суму податкового боргу, тобто дана категорія справ не визначена у переліку частини 4 статті 257 КАС України, який забороняє розгляд деяких категорій справ за правилами спрощеного позовного провадження.

73. Більше того, проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет спору, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, яка згідно з нормами КАС України може бути розглянута у порядку письмового провадження.

74. Також, ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 06.12.2019 у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального провадження відмовлено, з огляду на те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають вимагають проведення судового засідання з викликом сторін.

75. Отже, суд першої інстанції правильно здійснив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, тому доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження.

76. Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

77. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

78. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

79. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

80. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

81. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

82. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рілайт" залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 серпня 2020 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.