Справа № 640/12597/19
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2020-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

01 вересня 2020 року справа №640/12597/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВСЬКА ДІЛОВА РУСЬ" (далі по тексту - позивач, ТОВ "КИЇВСЬКА ДІЛОВА РУСЬ")
доКиївської міської митниці ДФС (далі по тексту - відповідач, митниця)
про1) визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 31 травня 2019 року №UA100010/2019/333655; 2) визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 31 травня 2019 року №100010/2019/00749

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає протиправними оскаржувані рішення та картку відмови у митному оформлені (випуску) товарів, прийняті відповідачем, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що при митному оформленні надані всі документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, подані документи не містять розбіжностей, а також містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 липня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/12597/19 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову, виходячи із наступного: декларантом надано інвойс, в якому передбачені витрати на транспортування, але перевірити достовірність заявлених витрат неможливо, оскільки відсутні документи, що підтверджують такі витрати; для підтвердження транспортних витрат декларантом надано довідку від 22 травня 2019 року №2205-1/19 та рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 27 травня 2019 року №10074232 ДП "Шенкер", однак у коносаменті від 22 квітня 2019 року №SSPHJOR8014595 не зазначено ДП "Шенкер", як особи, відповідальної за сплату фрахту.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що співставивши коносамент, рахунок-фактуру ДП "Шенкер" та інші документи, надані з митною декларацією, відповідач однозначно міг ідентифікувати, що особою, відповідальною за сплату фрахту, є ДП "Шенкер".

Під час розгляду справи судом встановлено, що в прохальній частині позовної заяви допущено помилку в частині зазначення номеру оскаржуваного рішення, оскільки як вбачається з матеріалів справи, позивач фактично оскаржує рішення відповідача №UA100010/2019/100039/2.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Судом встановлено, що 15 лютого 2018 року між ТОВ "КИЇВСЬКА ДІЛОВА РУСЬ" (покупець) та Компанією "Mewaxoleo Industries Sdn. Bhd." (продавець) укладено контракт №150218 (далі по тексту - контракт), відповідно до якого продавець продає, а покупець купує харчову рослинну олію (далі по тексту - товар), згідно з додатками (інвойсами), які є невід`ємними частинами контракту.

За умовами пункту другого контракту ціна товару вказується в інвойсі.

З метою митного оформлення придбаного товару позивачем подано до митниці (митний пост «Західний») електронну митну декларацію від 27 травня 2019 року із загальною вартістю товару 17 899,20 доларів США, з розрахунку 1 130,00 доларів США за 1 тону товару. Електронна митна декларація прийнята до митного оформлення та їй присвоєно реєстраційний номер №UA100010/2019/333655.

Одночасно до зазначеної митної декларації подані копії товаросупровідних документів: контракт №150218 від 15 лютого 2018 року, рахунок-фактура (інвойс) №СР25150 від 22 квітня 2019 року, пакувальний лист від 22 квітня 2019 року, коносамент від 22 квітня 2019 року №SSPHJOR8014595, автотранспортна накладна від 25 травня 2019 року №6624, сертифікат походження товару від 07 травня 2019 року №06221-2019, сертифікат якості на суміш кокосової олії для попкорну виробництва компанії "Mewaxoleo Industries Sdn. Bhd.", лист про відсутність ГМО в суміші кокосової олії для попкорну виробництва компанії "Mewaxoleo Industries Sdn. Bhd." Від 23 квітня 2019 року №CPLAB/APR/192/19, сертифікат здоров`я від 22 квітня 2019 року №6827/19, сертифікат аналізу від 22 квітня 2019 року №6827А/19, фітосанітарний сертифікат від 22 квітня 2019 року №6827В/19, платіжний документ SWIFT про оплату товару від 16 травня 2019 року, виписка по рахунку ТОВ "КИЇВСЬКА ДІЛОВА РУСЬ" про оплату товару від 16 травня 2019 року, декларація виробника від 22 квітня 2019 року, довідка про транспортно-експедиційні витрати від 22 травня 2019 року №2205-1/19, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 27 травня 2019 року №10074232, договір (контракт) про надання транспортно-експедиційних послуг від 24 грудня 2015 року №241215, договір про надання послуг митного брокера від 31 липня 2017 року №310717, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів від 27 травня 2019 року №4157373.

Посадовою особою Митного посту "Західний" Київської міської митниці ДФС шляхом направлення електронного повідомлення від 31 травня 2019 року, запропоновано декларанту надати додаткові документи для встановлення всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме: рахунок-фактура (акт виконаних робіт) наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послу, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунку-фактури; документи, що можуть ідентифікувати особу, що забезпечила перевезення та на користь якої здійснюється оплата за такі перевезення (договір на перевезення, заявки до договору перевезення, що містять відомості стосовно вартості перевезення та є невід`ємною частиною договору; зовнішньоекономічний договір (контракт).

Враховуючи, що позивачем при митному оформленні вже надано рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 27 травня 2019 року №10074232, договір (контракт) про надання транспортно-експедиційних послуг від 24 грудня 2015 року №241215, контракт №150218 від 15 лютого 2018 року, укладений між ТОВ "КИЇВСЬКА ДІЛОВА РУСЬ" та Компанією "Mewaxoleo Industries Sdn. Bhd.", на виконання вказаного запиту декларант надав відповідачу додатково такі документи: прайс-лист на суміш кокосової олії для попкорну компанії-виробника "Mewaxoleo Industries Sdn. Bhd." для поставок у квітні 2019 року; лист від виробника про склад суміші кокосової олії для попкорну від 28 травня 2019 року; експортну декларацію від 20 квітня 2019 року №JI520411198, інформаційні файли з мережі інтернет, що підтверджують тенденцію зниження біржової вартості товару протягом останнього року; експертний висновок ДП "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків" про вартісні характеристики товару від 30 травня 2019 року №21/67; експертний висновок Київської торгово-промислової палати про вартісні характеристики товару від 30 травня 2019 року №Ц-538.

За результатами розгляду поданих документів, Київською міською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 31 травня 2019 року №UA100010/2019/100039/2, у зв`язку з тим, що документи, подані до митного оформлення не містять відомостей щодо чисельних значень складових митної вартості та відомостей щодо ціни, яка сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку із коригуванням митної вартості товарів відповідач видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 31 травня 2019 року №100010/2019/00749.

Керуючись частиною сьомою статті 55 Митного кодексу України, позивач здійснив заходи щодо випуску товару у вільний обіг під фінансову гарантію заявленого до митного оформлення товару за митною декларацією.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок визначення митної вартості імпортованих через митний кордон України товарів встановлений Митним кодексом України.

Стаття 49 Митного кодексу України визначає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

У відповідності до норм частин першої-третьої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частинами четвертою-шостою статті 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною другою статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті другому частини першої статті 57 цього Кодексу.

Наведені правові норми вказують, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, з урахуванням відповідних обмежень, є перший метод - за ціною договору (вартість операції); при цьому застосування другорядних методів визначення митної вартості товарів може мати місце виключно при неможливості застосування основного; у свою чергу основний метод визначення митної вартості товарів не застосовується лише якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Досліджуючи правомірність застосування позивачем основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, суд встановив, що немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів; щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідачем не доведено та не надано відповідних підтверджуючих доказів того, що використані позивачем, як декларантом, або уповноваженою ним особою відомості щодо митної вартості імпортованих товарів не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про не підтвердження витрат на транспортування товару, оскільки позивачем надано в матеріали справи рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг, договір про надання транспортно-експедиційних послуг та довідку про розмір витрат на транспортування товару.

Також, на підтвердження вартості транспортування товару, позивачем надано довідку про транспортно-експедиційні витрати від 22 травня 2019 року, що підтверджує витрати за транспортування по маршруту Пасир Гуданг, Малайзія - Одеський морський торговий порт.

При цьому позивач зазначає, що ненадання банківських та платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг обумовлено тим, що на час здійснення митного оформлення товару, транспортно-експедиційні послуги не були оплачені.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що надані позивачем документи повністю підтверджують витрати, що підлягають сплаті за транспортно-експедиційні послуги.

Посилання відповідача у відзиві на неможливість ідентифікації ДП "Шенкер", як особи, відповідальної за сплату фрахту, судом не приймаються до уваги, оскільки у заявці на транспортно-експедиційне обслуговування, наданій позивачем під час митного оформлення товару міститься інформація про відправника, одержувача вантажу та характеристики вантажу, що дає можливість ідентифікувати який товар, у якій кількості, яким експедитором транспортується, спосіб транспортування тощо.

Зі змісту спірного рішення вбачається, що вказана обставина, не була підставою для коригування митної вартості товару.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія платіжного доручення від 03 червня 2019 року №683, що підтверджує оплату за транспортно-експедиційні послуги згідно з рахунком-фактурою від 27 травня 2019 року №70074232, що підтверджує сплату транспортно-експедиційних витрат, заявлених при митному оформленні товару.

При вирішенні спору суд також враховує, що відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

У свою чергу, відповідачем не доведено, що заявлена позивачем митна вартість не відповідає ціні, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.

Згідно частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як підтверджують матеріали справи та про що зазначено вище, позивач в якості підтвердження митної вартості товарів надав необхідні та достатні документи при митному оформлені товару; у свою чергу відповідачем не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, суд звертає увагу на те, що додаткові документи (за наявності) декларант зобов`язаний надати у разі якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів, зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.

Разом з тим, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано доказів на підтвердження того, що надані позивачем документи на підтвердження митної вартості товарів містять розбіжності, а також не наведено, яка саме інформація призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів позивачем.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу відповідачем не спростована.

Крім того, відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналогічні вимоги висуваються й для можливості коригування митної вартості згідно частини першої першій статті 55 Митного кодексу України , а саме: рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Водночас судом не встановлено, а відповідачем не зазначено конкретних обставин, що стали підставою для коригування митної вартості, зокрема, що відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, або невірно визначено митну вартість товарів.

Як вимагає частина друга статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Зі змісту рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 31 травня 2019 року №UA100010/2019/100039/2 судом встановлено, що воно не містить наявної в митного органу інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; та не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Таким чином, вбачається, що коригування митної вартості товарів, у межах спірних правовідносин відбулось за відсутності підстав, передбачених Митним кодексом України, необґрунтовано та без відповідних розрахунків числового значення митної вартості товарів, а тому протиправно.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року у справі №820/4316/16.

З огляду на викладене, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що рішення Київської міської митниці ДФС про коригування заявленої митної вартості товарів від 31 травня 2019 року №UA100010/2019/100039/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 31 травня 2019 року №100010/2019/00749 є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних вимоги, рішення та податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "КИЇВСЬКА ДІЛОВА РУСЬ" підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВСЬКА ДІЛОВА РУСЬ" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 31 травня 2019 року №UA100010/2019/100039/2.

3. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської митниці ДФС від 31 травня 2019 року №UA100010/2019/00749.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВСЬКА ДІЛОВА РУСЬ" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "КИЇВСЬКА ДІЛОВА РУСЬ" (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 44; ідентифікаційний код 38441260);

Київська міська митниця ДФС (03680, Київ, вул. В. Гавела, 8-а, ідентифікаційний код 39422888).

Суддя В.А. Кузьменко