Справа № 186/804/20
Суддя: Янжула С. А.
Дата ухвалення: 2020-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 186/804/20
Провадження №2-а/0186/30/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року м.Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої - судді Янжули С.А.,

секретар - Лиман Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора СРПП Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Макарова Дмитра В`ячеславовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до інспектора СРПП Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Макарова Дмитра В`ячеславовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, який надійшов в провадження суду 18 червня 2020 року.

Виклад обставин та зміст позовних вимог, з якими звертається позивач.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 листопада 2019 року працівниками Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області в нього було вилучено посвідчення водія та видане тимчасове посвідчення строком на 3 місяці, до 29 лютого 2020 року, так як його було притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.130, ч.4 ст.122, ст.122-2 та ст.124 КУпАП.

Постановою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2020 року його було визнано винним у вчиненні вказаних правопорушень та накладено адміністративне стягнення, на підставі ст.36 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

На вказану постанову ним було подано апеляційну скаргу, а 28 лютого 2020 року він звернувся до працівників Першотравенського ВП за роз`ясненнями, як йому керувати транспортними засобами до набрання чинності вказаною постановою суду.

28 лютого 2020 року працівники поліції повернули йому посвідчення водія до вирішення справи в апеляційній інстанції.

05 червня 2020 року відповідачем було винесено постанову відносно нього по ч.4 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень за те, що він керував транспортним засобом, будучи позбавленим цього права. Проте, він не був присутнім під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, постанову апеляційного суду від 11 березня 2020 року отримав лише 15 червня 2020 року, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення №186/1917/19.

Просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення серії БАА №727992 по ч.4 ст.126 КУпАП, провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Позиція відповідача щодо заявлених позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з`явився, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, про дату розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи приписи ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами.

З метою повного і всебічного розгляду справи судом в судовому засіданні було досліджено матеріали справи №186/1917/19 про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Обставини справи, що встановлені судом.

Так, судом встановлено, що 26 лютого 2020 року постановою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/1917/19 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених:

- ч.4 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік;

- ст.122-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці;

- ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців;

- ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.36 КУпАП на ОСОБА_1 остаточно накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Копія вказаної постанови отримана позивачем 27 лютого 2020 року під підпис.

02 березня 2020 року представником позивача - адвокатом Бутенко О.А. подано апеляційну скаргу на постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2020 року.

Копією розписки до справи №33/803/362/20 підтверджується, що адвокат позивача - Бутенко О.А. повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи в апеляційній інстанції - 31 березня 2020 року, за її апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 , під підпис.

Копією довідки про доставку SMS-повідомлення підтверджується, що позивач ОСОБА_1 також належним чином повідомлений про дату розгляду справи за апеляційною скаргою його адвоката в апеляційній інстанції 31 березня 2020 року.

31 березня 2020 року постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Бутенко О.А. задоволено частково; постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.130, ч.4 ст.122, ст.122-2, ст.124 змінено; виключено з мотивувальної та резолютивної частини постанови висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 по ч.1 ст.130 КУпАП; провадження по справі про адміністративне правопорушення по ч.1 ст.130 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення; вважається, що ОСОБА_1 піддано до адміністративного стягнення за: ч.4 ст.122 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, ст.122-2 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 місяці, ст.124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.

На підставі ст.36 КУпАП на ОСОБА_1 остаточно накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік; в іншій частині постанову суду залишено без змін.

Постанова набрала законної сили негайно після її винесення, є остаточною, оскарженню не підлягає, а тому підлягає виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення №186/1917/19 Дніпровським апеляційним судом 31 березня 2020 року оголошено резолютивну частину постанови. В ній зазначено, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Бутенко О.А. розглянуто апеляційним судом з участю останньої. Тобто, захисник ОСОБА_1 - адвокат Бутенко О.А., яка й подала апеляційну скаргу на постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області, була присутня в судовому засіданні 31 березня 2020 року, під час проголошення Дніпровським апеляційним судом резолютивної частини постанови.

07 квітня 2020 року за вих.№37942/803/362/20/186/1917/19/5 Дніпровським апеляційним судом на адресу ОСОБА_1 було направлено копію постанови Дніпровського апеляційного суду, для відома рекомендованим листом з повідомленням про отримання, однак останній її не отримав, лист повернувся на адресу суду.

Під підпис постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2020 року ОСОБА_1 отримав 15 червня 2020 року, звернувшись із відповідною заявою до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області, а 05 червня 2020 року інспектором СП Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Макаровим Д.В. було винесено постанову БАА №727992 відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності по ч.4 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, за те, що ОСОБА_1 05 червня 2020 року о 07:13 годині по вул.Кобзаря, 10, м.Першотравенська, Дніпропетровської області керував транспортним засобом "Opel-Vectra" д/н НОМЕР_1 , будучи позбавлений права керування, чим порушив п.2.1 а ПДР України.

Посилання позивача, як на правову підставу незаконності притягнення його до адміністративної відповідальності відповідачем по ч.4 ст.126 КУпАП, на те, що він не був присутнім під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, постанову апеляційного суду від 11 березня 2020 року отримав лише 15 червня 2020 року, а тому саме з 15 червня 2020 року дізнався, що його позбавлено права керування транспортними засобами, тобто на момент складання оскаржуваної постанови не був обізнаний про результат розгляду справи №186/1917/19 в суді апеляційної інстанції, суд не може взяти до уваги, з огляду на наступне.

Згідно ч.10 ст.126 КАС України вручення повістки представнику учасника справи вважається також врученням повістки і цій особі.

Ст.251 КАС України передбачено, що копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. У разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення. У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів із дня його складання в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса у особи відсутня. За заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді.

Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Відповідно ст.325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції, на відміну від рішення суду першої інстанції, набирає законної сили та підлягає виконанню з дати її прийняття.

Як вже зазначалося, під час розгляду Дніпровським апеляційним судом апеляційної скарги, поданої захисником ОСОБА_1 - адвокатом Бутенко О.А. , і остання, і ОСОБА_1 були належним чином повідомлені про дату розгляду справи, а саме: 31 березня 2020 року.

Судом апеляційної інстанції 31 березня 2020 року проголошено резолютивну частину постанови, з участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Бутенко О.А., що підтверджується відповідною постановою.

Постанова набрала чинності з дати її прийняття, тобто з 31 березня 2020 року та підлягала виконання з моменту набрання чинності.

Згідно ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Таким чином, 31 березня 2020 року Дніпровським апеляційним судом було проголошено резолютивну частину постанови суду, якою ОСОБА_1 було позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік, в присутності представника ОСОБА_1 - адвоката Бутенко О.А. , яка й подала апеляційну скаргу на постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області, тобто вважається, що постанову проголошено й особі, яку представник представляє, однак ОСОБА_1 05 червня 2020 року керував транспортним засобом "Opel-Vectra" д/н НОМЕР_1 , будучи з 31 березня 2020 року позбавленим права керування транспортними засобами.

Частина 4 ст.126 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

В зв`язку з чим, суд вважає постанову серії БАА №727992, винесену 05 червня 2020 року відповідачем відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності по ч.4 ст.126 КУпАП правомірною та такою, що відповідає вимогам закону.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

В постанові зазначено дані про особу, що притягується до адміністративної відповідальності, серію та номер посвідчення водія, суть правопорушення.

Посилання позивача на те, що під час складання даної постанови йому не було надано можливості ознайомитися з нею, суд не може взяти до уваги, оскільки, згідно оскаржуваної постанови, її копію було 05 червня 2020 року вручено позивачу особисто під підпис, а тому він мав можливість ознайомитися із нею в повному обсязі, без обмеження в часі та оскаржити у передбаченому законом порядку, чим останній і скористався.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Частиною 1 ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За загальним правилом частини 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У даному ж випадку спеціальною є інша правова норма частина 2 ст. 77 КАС України, а тому, саме вона підлягає застосуванню. Нею визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Ця норма права по своїй юридичній природі повністю кореспондується та доповнює загальний принцип, визначений статтею 63 Конституції України, котрий декларує відсутність обов`язку в особи доводити свою невинуватість у правопорушенні та стверджує про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Цим принципом повинен керуватись працівник поліції, коли розглядає справу про адміністративне правопорушення за результатами якої приходить до переконання про винуватість особи.

На думку суду, цілком логічно та ґрунтується на нормах права, те, що у випадку якщо рішення поліцейського буде оскаржено, то обов`язок довести його правомірність лежить саме на останньому, оскільки в протилежному випадку на особу котру визнано винною у вчиненні правопорушення фактично буде покладено обов`язок доводити свою невинуватість, що суперечить вказаній вище статті Конституції України.

На виконання зазначеної вимоги частини 2 ст.77 КАС України відповідач надав запис з бодікамери поліцейського, на якому зафіксовано наступне: позивача попереджено, що ведеться фіксація за допомогою бодікамери, працівник поліції представився, роз`яснив позивачу суть правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, вказав, що за даними їх бази даних "Цунамі" ОСОБА_1 є особою, позбавленою права керування транспортними засобами на рік, згідно рішення суду. ОСОБА_1 стверджує, що він оскаржив постанову суду в апеляційному суді, під час розгляду справи його в апеляції не було, а була його адвокат, він копію постанови апеляційного суду не отримав, тому посвідчення водія не здав, воно в нього. Відповідач роз`яснює, що в базі даних статтю 130 КУпАП виключено відносно ОСОБА_1 та внесено відомості, що по інших статтях КУпАП його позбавлено права керування на 1 рік без штрафів по рішенню суду, він не знає, чому у ОСОБА_1 немає цієї постанови суду, а в них вона є в базі і підлягає виконанню, тобто ОСОБА_1 не має права керувати транспортними засобами. Відповідачем роз`яснені позивачу його права, надана можливість скористатися правничою допомогою, оголошена суть правопорушення, складено постанову по ч.4 ст.126 КУпАП, з якою ОСОБА_1 ознайомився та підтвердив, що ознайомився з постановою, постанову було вручено останньому під підпис. В постанові про притягнення ОСОБА_1 зазначено, що до постанови додається відеозапис правопорушення.

Відповідно до ст.252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч.1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до правової позиції Верховного суду, що викладена в постанові у справі №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016) від 30 травня 2019 року, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, належним та допустимим доказом по справі підтверджено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП.

Адміністративне стягнення накладено відповідачем на позивача у відповідності до санкції вказаної статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Як вбачається з відеозапису, посадовою особою, яка винесла постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, дотримано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлений приписами КУпАП. Надані суду докази дають підстави вважати, що дії відповідача були правомірними та вина позивача доводиться належним чином.

Згідно ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Таким чином, суд вважає постанову від 05 червня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по ч.4 ст.126 КУпАП законною та такою, що не підлягає скасуванню, а в задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити.

Відповідно ст.244 КАС України під час ухвалення рішення суд враховує як розподілити між сторонами судові витрати.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В даній справі судові витрати складаються із судового збору.

Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позову у повному обсязі, судовий збір по справі слід залишити за позивачем.

Згідно ст.286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.9, 14, 77, 122, 123, 243, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до інспектора СРПП Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Макарова Дмитра В`ячеславовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Судові витрати залишити за ОСОБА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.А.Янжула.