Справа № 826/15601/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2020-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2020 року м. Київ № 826/15601/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., при секретарі судового засідання Перегудовій Ю.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій №000293 від 11.09.2014 року у вигляді штрафу, -

за участю представників сторін:

представник позивача Капустінської О.Г.

представник відповідача Шуневич-Христенко В.В.

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

До Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом звернулось Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (надалі - ДП «Укрспирт», позивач) до Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій №000293 від 11.09.2014 року у вигляді штрафу в розмірі 23 377 918,00 грн., винесеного на підставі акту перевірки №60/21-01/37199618 від 22.07.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки відповідача за наслідками проведеної перевірки щодо порушень позивачем положень Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» і Податкового кодексу України при відпуску фракції головної етилового спирту є хибними, базуються виключно на суб`єктивних припущеннях перевіряючих, які не мають підтвердження належними доказами.

Окрім того, позивач зазначає, що фракція головна етилового спирту до підакцизних товарів не відноситься, а тому жодних зобов`язань зі сплати акцизного податку і, відповідно, фінансових санкцій в ДП «Укрспирт» не виникає.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року, в задоволені позову ДП «Укрспирт» відмовлено.

26 листопада 2019 року Верховний Суд ухвалив постанову, згідно з якою постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року скасував, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції. Підставою скасування рішень стало те, що судами не перевірені обставини, залишено поза увагою дійсну вартість з якої слід проводити обчислення (застосування) штрафних санкцій відповідно до статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2020 року прийнято до свого провадження адміністративну справу, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, запропоновано надати суду відзив на позовну заяву у встановлений строк, учасникам справи роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив - для позивача, для відповідача - заперечення.

Позивачем 30 січня 2020 року через канцелярію суду подано додаткові пояснення. Зазначає, про протиправність включення акцизного податку та податку на додану вартість до вартості продукції при розрахунку штрафних санкцій.

Відповідачем 03 березня 2020 року до суду подано пояснення, в яких зазначено, що здійсненням відвантаження підакцизної продукції з акцизного складу без дозволу податкового органу, в незалежності чи таке переміщення вчинене складами одного суб`єкта чи між складами різних суб`єктів, тягне накладення фінансових санкцій у розмірі. Розрахунок зазначених санкцій здійснено відповідно до законодавства, враховуючи те, що вартість товару, яка складається з обов`язкових платежів та зборів.

Розгляд справи за клопотаннями учасників справи неодноразово відкладався.

20 серпня 2020 року у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

В судовому засіданні 20 серпня 2020 року за участю уповноважених представників позивача та відповідача оголошено вступну та резолютивну частини рішення, судове засідання закрито.

Відповідно до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Враховуючи висновки, наведені в постанові Верховного Суду від 16.11.2019, суд першої інстанції, у тому числі додатково, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, дійшов наступних висновків.

Обставини, встановлені судом.

Посадовими особами сектору контролю за виробництвом спирту, спиртової продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та адміністрування акцизного податку відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ Міндоходів у Тернопільській області на підставі пп. 80.2.5 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, згідно наказу від 17.07.2014 року № 296 «Про проведення фактичної перевірки Марилівського МПД ДП «Укрспирт» (код 37199618)» та на підставі направлень від 18.07.2014 року №155-156, акту відмови від допуску до перевірки від 21.07.2014 року №58/21 -01/37199618, акту відмови розписатися у направленні на перевірку від 21.07.2014року № 59/21-01/37199618, з відома керівника Марилівського МПД ДП «Укрспирт» проведена фактична перевірка ДП «Укрспирт» за місцем провадження діяльності: с. Нагірянка, Чортківського району Тернопільської області з питань дотримання вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.95 № 481/95-ВР (із змінами і доповненнями), Податкового кодексу України та інших нормативно-правових актів, які регулюють виробництво та обіг спирту етилового з питань дотриманні вимог законодавства щодо відвантаження фракції головної етилового спирту за адресою: Тернопільська область, Чортківський район, с. Нагірянка, вул. Заводська, 1.

За результатами перевірки складено акт №60/21-01/37199618 від 22.07.2014 року «Про результати фактичної перевірки ДП «Укрспирт», , за місцем провадження діяльності с. Нагірянка, Чортківського району Тернопільської області з питань дотримання вимог законодавства щодо відвантаження фракції головної етилового спирту.

Згідно з висновками, викладеними в акті перевіркою Марилівського МПД ДП «Укрспирт» встановлено порушення пп. 16.1.13 п. 16.1. ст. 16 Податкового кодексу України; п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, пп. 213.12 ст. 213 Податкового кодексу України; ст. 14 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР (із змінами і доповненнями). Сума фінансових санкцій складає 23 377 918,94 грн.

Висновки акту перевірки обґрунтовані тим, що позивач без погодження відпуску алкогольної продукції з представником органу державної податкової служби, який на акцизному складі позивача робить відмітку про погодження відпуску шляхом проставляння штампа «Виїзд дозволено» та особистого підпису, а також запис у журналі реєстрації відвантаження горілки та лікеро-горілчаних виробів.

На підставі акту перевірки №60/21-01/37199618 від 22.07.2014року Державною фіскальною службою винесено рішення про застосування фінансових санкцій №000293 від 11.09.2014 року, яким до ДП «Укрспирт» застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 23 377 918,94 грн.

Пунктом 1.1. статті 1 Податкового кодексу України передбачено, що даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 14.1.6 Податкового кодексу України акцизний склад - спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів.

Відповідно до підпунктів 213.1.1, 213.1.2 пункту 213.1 статті 213 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування акцизним податком є не лише операції з реалізації вироблених в Україні підакцизних товарів (продукції), а й передача цих товарів (продукції) з метою власного споживання, промислової переробки, здійснення внесків до статутного капіталу, а також своїм працівникам.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, сиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України встановленні Законом України від 19.12.1995 року № 481 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон № 481).

Частиною 5 ст. 2 Закону України № 481 передбачено, що приміщення, в яких здійснюється виробництво спирту етилового та місця зберігання спирту, розташовані на державному підприємстві, яке виробляє спирт етиловий, вважаються акцизним складом. Акцизним складом також вважаються виробничі приміщення на території суб`єкта господарювання, де суб`єктом господарювання виробляється, обробляється (переробляється) горілка та лікеро-горілчані вироби, та його складські приміщення, в яких зберігається, одержується чи відправляється горілка та лікеро-горілчані вироби.

Згідно з п.п. 230.1, 230.2, 230.11 ст. 230 Податкового кодексу України акцизні склади утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходжень до бюджету акцизного податку. На акцизних складах постійно діють представники органу державної податкової служби за місцем розташування акцизного складу. Основним завданням представника органу державної податкової служби на акцизних складах є здійснення постійного безпосереднього контролю за дотриманням установленого порядку виробництва, зберігання, відпуску спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів і сплати податку, вжиття заходів для недопущення порушення законодавства України.

Згідно з пп. 1.1. наказу Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 «Про затвердження правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні» товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля є основними документами на перевезення вантажів.

Згідно з пунктом 230.18 статті 230 Податкового кодексу України транспортування спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу підприємства, на якому виробляються спирт етиловий, горілка та лікеро-горілчані вироби, без товарно-транспортних накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі товарно-транспортних накладних на переміщення спирту етилового та алкогольних напоїв, з відміткою представника контролюючого органу на акцизному складі забороняється.

Відповідно до ч. 6 ст. 14 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» відвантаження спирту етилового з акцизного складу здійснюється на підставі дозволу, виданого уповноваженим представником органу доходів і зборів на такому акцизному складі. Дозвіл на відпуск спирту етилового з акцизного складу (крім відпуску спирту етилового на експорт) надається за умови сплати акцизного податку з спирту, що повинен бути переданий, грошовими коштами або забезпечення сплати акцизного податку податковим векселем, авальованим банком (податковою розпискою).

Згідно з пункту 2.11 Порядку роботи представників органів державної податкової служби на акцизних складах та податкових постах, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 11.01.2011 року №14 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.02.2011 року №160/18898, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, транспортування спирту, горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу підприємства, на якому виробляються спирт, горілка та лікеро-горілчані вироби, без товарно-транспортних накладних з відміткою представника органу державної податкової служби на акцизному складі забороняється.

Таким чином, Податковим кодексом України передбачено обов`язок суб`єкта господарювання, який здійснює виробництво та відвантаження лікеро-горілчаних виробів, дотримуватися порядку заповнення ТТН, в якій повинна бути здійснена відмітка представника контролюючого органу на акцизному складі про погодження відпуску шляхом проставляння штампа «Виїзд дозволено» та особистого підпису, що в силу вимог зазначених норм є обов`язковою умовою для подальшого транспортування лікеро-горілчаних виробів.

Крім того, за визначенням ст.1 Закону спирт етиловий - спирт етиловий-сирець, спирт етиловий ректифікований технічний, спирт етиловий денатурований (спирт технічний), спирт етиловий технічний, спирт етиловий ректифікований, що відповідають кодам 2207 і 2208 згідно з УКТ ЗЕД та виготовлені з крохмале- і цукровмісної сировини або з нехарчових видів сировини за спеціальними технологіями; алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукромістких матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 1,2 відсотка об`ємних одиниць, які відносяться до товарних груп Гармонізованої системи опису та кодування товарів під кодами 2204, 2205, 2206, 2208.

Підпунктом 14.1.237 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що спирт етиловий - це всі види спирту етилового, біоетанолу, які зазначені у товарних позиціях 2207 та 2208 згідно УКТ ЗЕД.

Відповідача надано ДСТУ 7402:2013 «Фракція головна етилового спирту» (а.с. 59-80, т. 1), за визначенням якого фракцією головною є етиловий спирт, збагачений супутніми домішками у процесі епюрації бражного дистиляту або спирту етилового - сирцю і є сумішшю спирту етилового, води та супутніх домішок, які сконцентровані у цьому технологічному процесі (альдегіди, естери, спирт метиловий, вищі спирти (сивушне масло), кислоти та інші органічні сполуки).

Фракція головна є побічним продуктом виробництва спирту етилового ректифікованого та спирту етилового технічного.

До товарної позиції 2207 згідно Довідника кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, затвердженого наказом Державної митної служби України від 30.12.2010 року №1561, відноситься спирт етиловий, неденатурований, з концентрацією спирту 80 об. % або більше; спирт етиловий та інші спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, денатуровані, будь-якої концентрації. До цієї товарної позиції включаються: неденатурований етиловий спирт з концентрацією спирту 80 об. % або більше; етиловий спирт та інші спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, денатуровані, будь-якої концентрації.

Згідно Українського класифікатора товарів ЗЕД до товарної позиції 2208 відноситься спирт етиловий неденатурований з концентрацією спирту менш як 80 об. %; спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, лікери та інші напої, що містять спирт: 2208 90 - інші: спирт етиловий не денатурований, з фактичною концентрацією спирту менш як 80 об.% у посудинах місткістю : 2208 90 99 - більш як 2 л.

Отже, головна фракція етилового спирту класифікується як спирт етиловий, у товарних позиціях 2207 та 2208 залежно від концентрації спирту та неденатурований чи денатурований - в залежності від наявності денатуруючих добавок та барвника.

З матеріалів справи вбачається, що податковим органом в ході проведення перевірки ДП «Укрспирт» встановлено, що 08.07.2014 року згідно ТТН серії АННА № 298, 09.07.2014 року по ТТН серії АННА № 300, 11.07.2014 року по ТТН серії АННА № 306, 15.07.2014 року по ТТН серії АННА № 310, 18.07.2014 року по ТТН серії АННА № 316 та актів про відвантаження та приймання спирту №№ 298, 300, 306, 310, ДП «Укрспирт» здійснило відвантаження фракції головної етилового спирту з Марилівського МПД на адресу Лужанського МПД у кількості 13 810,86 дал.

Процедуру визначення виробників і покупців спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, спирту-сирцю виноградного, спирту-сирцю плодового, спирту етилового ректифікованого денатурованого, спирту етилового денатурованого (спирту технічного), абсолютованого спирту, біоетанолу (далі - спирт), фракції головної етилового спирту, а також механізм здійснення контролю за обігом спирту і поширюється на суб`єктів підприємницької діяльності, постачальників, у тому числі виробників (далі - постачальники), і тих, що провадять його закупівлю (далі - покупці), незалежно від форми власності, установлює Порядок визначення виробників і покупців спирту та здійснення контролю за його обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2002 року №1266.

Відповідно до п. 6 цього Порядку відвантаження спирту етилового з акцизного складу здійснюється на підставі дозволу, виданого уповноваженим представником органу державної податкової служби на цьому складі, та документів, зазначених у пункті 3 Порядку. Форма довідки та порядок її видачі визначаються ДПС. Дозвіл на відпуск спирту етилового з акцизного складу (крім відпуску спирту етилового на експорт) видається за умови сплати акцизного податку із спирту, що повинен бути переданий, грошима або забезпечення його сплати податковим векселем, авальованим банком (податковою розпискою).

Разом з тим, матеріали справи свідчать про те, що відповідного дозволу від уповноваженого представника контролюючого органу на акцизному складі на відвантаження головної фракції етилового спирту позивач не отримував у зв`язку з несплатою акцизного податку, а на згаданій товарно-транспортній накладній відсутні відповідні відмітки про погодження відпуску.

Таким чином, суд визнає факт вчинення позивачем порушень законодавства у сфері обігу спирту етилового, що зафіксовані в акті перевірки, такими, що підтверджені матеріалами справи та не спростовані позивачем.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України №481 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Зокрема, абз. 16 ч. 2 ст. 17 цього Закону передбачено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі вивезення спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів з території акцизного складу або транспортування такої продукції без відмітки представника органу доходів і зборів на товарно-транспортній накладній про погодження відпуску - 200 відсотків вартості вивезеної або транспортованої продукції, але не менше 15000 гривень.

З розрахунку фінансових санкцій, застосованих до позивача за порушення вимог ч. 6 ст. 14 Закону України №481 та на підставі абз. 16 ч. 2 ст. 17 цього Закону, з якого вбачається, що до складу вартості нелегально вивезеної головної фракції етилового спирту включено ПДВ та акцизний податок.

Дослідивши відображений в акті №60/21-01/37199618 від 22.07.2014 року розрахунок фінансових санкцій, суд погоджується із правильністю розрахунку суми застосованих до позивача відповідно до абз. 16 ч. 2 ст. 17 Закону України №481 санкцій, яка складається з 200% вартості вивезеної продукції, обчисленої виходячи з її ціни, вказаної в товарно-транспортних накладних серії АННА № 298 , 09.07.2014 року по ТТН серії АННА № 300, 11.07.2014 року по ТТН серії АННА № 306, 15.07.2014 року по ТТН серії АННА № 310, 18.07.2014 року по ТТН серії АННА № 316 та актів про відвантаження та приймання спирту №№ 298, 300, 306, 310 (а саме у розмірі 0,00 грн. за 1 дал), ставки акцизного податку на рівні, встановленому пп. 215.3.1 п. 215.3 ст. 215 ПК України (70,53 грн. за 1 літр, що в перерахунку на 1 декалітр (дал) становитиме 705,30 грн.) та податку на додану вартість.

Суд вважає необґрунтованим твердження позивача щодо допущених відповідачем порушень під час розрахунку розміру фінансової санкції застосованої оскаржуваним рішенням у зв`язку з наступним.

Згідно з пп. 14.1.178 п. 14.1 ст. 14 ПК України податок на додану вартість - це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V Кодексу. При цьому податок на додану вартість - це непрямий податок, який включений у ціну товару, що представляє собою частину вартості, яка створюється на всіх стадіях виробництва і надання послуг або після митного оформлення.

Відповідно до пп. 14.1.4 п. 14.1 ст. 14 ПК України акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

В силу вимог ч. 6 ст. 14 цього Закону дозвіл на відпуск спирту етилового з акцизного складу надається лише за умови сплати акцизного податку з спирту.

Разом з тим, згідно зі ст. 189 Господарського кодексу України ціна - виражений у грошовій формі еквівалент одиниці товару (продукції), що підлягає продажу (реалізації), що використовується в системі оподаткування, а в загальноприйнятому розумінні це грошовий вираз вартості товару, (його одиниці). Вартість отримує грошовий еквівалент лише тоді, коли продукт стає товаром.

Враховуючи вищенаведене суд погоджується з твердженням представника відповідача, що абз. 16 ч. 2 ст. 17 Закону України №481 передбачає нарахування фінансових санкцій з врахуванням вартості вивезеної або транспортованої продукції, до розміру якої повинен включатися податок на додану вартість та акцизний податок. При цьому, за своєю суттю вказана фінансова санкція є мірою відповідальності за вчинене позивачем порушення законодавства у сфері обігу спирту етилового, а не випадком подвійного оподаткування акцизним податком.

Таким чином, суд приходить до висновку, що контролюючим органом при здійсненні розрахунку фінансових санкцій у розмірі 23 377 918,94 грн., застосованих до позивача згідно оспорюваного рішення №000293 від 11.09.2014 року, правомірно здійснено включення ПДВ та акцизного податку до вартості продукції.

Суд відхиляє твердження позивача про можливість застосування фінансових санкцій лише при відчуженні спирту іншій особі, адже до об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого абз. 16 ч. 2 ст. 17 Закону України №481, відноситься вчинення дій з вивезення спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів з території акцизного складу, незалежно від переходу права власності на цей товар до інших осіб.

Разом з тим, суд не приймає як нормативно обґрунтовані посилання позивача на те, що місце провадження та зберігання спирту є структурним підрозділом ДП «Укрспирт» на території якого підприємство здійснює частину своєї господарської діяльності, а переміщення спирту з одного складу на інший не зумовлене його переданням іншій особі та реалізації, а лише її зберіганням, тому не підлягає оподаткуванню, оскільки норми Податкового кодексу України не передбачають жодних виключень, незалежно від того, чи транспортування здійснюється між складами одного суб`єкта господарювання чи між складами різних суб`єктів господарювання, а також не містять вказівок щодо звільнення від оподаткування у разі переміщення для зберігання без можливості реалізації в подальшому.

Посилання позивача на той факт, що згідно ТТН здійснювалось відвантаження відходів в розумінні Закону України «Про відходи», суд вважає такими, що не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи, оскілки первинними документами відображено факт здійснення господарської операції саме з переміщення головної фракції етилового спирту, а не її відходів.

Отже, доводи позивача щодо безпідставності зобов`язання сплачувати акцизний податок та отримування відповідного дозволу на відвантаження головної фракції етилового спирту, оскільки ним не здійснювались імпортно-експортні чи торгівельні операції з підакцизними товарами, а проводилась передача з одного місця провадження діяльності підприємства до іншого, є помилковими.

Суд вважає безпідставними доводи позивача, що вартість головної фракції етилового спирту відвантаженої в липні 2014 року з Марилівського МПД на адресу Лужанського МПД у кількості 13 810,86 дал, була встановлена у розмірі 13810,86 грн., виходячи із вартості 1 грн. за 1 декалітр (лист ДП «Укрспирт» від 04.02.2015 року № 61/17, а.с. 246, т. 1), спростовується первинними документами, а саме товарно-транспортними накладними здійснення в якій зазначено ціну відвантаженої продукції 0,00 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної рішення, а відтак - суд не вбачає підстав для задоволення позову та, відповідно, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Крім того, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9, статей 73, 74, 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, аналізуючи рішення суб`єкта владних повноважень в розрізі положень ст. 2 КАС України дійшов до висновку, що оскаржуване рішення прийнято на підставі, у межах та у спосіб визначений законодавством, а також з врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, таким чином позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати, здійснені позивачем відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій №000293 від 11.09.2014 року у вигляді штрафу.

Підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбаченні статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 КАС України з урахуванням п/п 15.5. п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, 16, );

Відповідач: Державна фіскальна служба України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 31.08.2020 року.

Суддя В.І. Келеберда