Справа № 160/5740/20
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року Справа № 160/5740/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіКонєвої С.О.
при секретарі судового засіданняЗіненко А.О.
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: Швидкий Є.В. Кодій О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання протиправним та скасування припису, -

ВСТАНОВИВ:

26.05.2020р. (згідно квитанції пошти) Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів та, з урахуванням виправленого адміністративного позову, поданого 22.06.2020р. на виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху, просить:

- визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, винесеного на підставі акту перевірки №002242 від 24.03.2020р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у грудні 2019р. гр. ОСОБА_2 придбала у магазині позивача товар - шафу-купе розміром 3000*450*2400, яку було доставлено покупцеві та зібрано без жодних зауважень до товару, проте, у кінці січня 2020р. покупець звернулася із заявою до позивача щодо обміну придбаної шафи-купе із іншим розміром - 3000*600*2400 або повернути кошти, однак позивачем було відмовлено у зв`язку з тим, що сторони за договором не мають права вимагати повернення того, що було вже виконано згідно до норм ч.4 ст.653 ЦК України. У подальшому, 24.03.2020р. за зверненням гр. ОСОБА_2 до відповідача, посадовими особами відповідача було здійснено позапланову перевірку щодо додержання позивачем законодавства у сфері прав споживачів за результатами якої був складений акт перевірки №002242 від 24.03.2020р. та оспорюваний припис за якими було встановлено порушення позивачем п.16 ПКМУ №833 від 15.06.2006р., а саме: відмова продавця (позивача) товару споживачеві - ОСОБА_2 щодо обміну придбаного товару (шафи-купе розміром 3000*450*2400 на шафу-купе з іншим розміром - 3000*600*2400) за її зверненням від 31.01.2020р., при цьому, у оспорюваному приписі було зобов`язано усунути недоліки, що зазначені у акті перевірки, у тому числі здійснити дії, передбачені ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач вважає, що вищенаведений припис є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки усний договір купівлі-продажу товару (укладений позивачем з гр. ОСОБА_2 ) є виконаним, а тому сторони не мають права вимагати повернення того, що виконано до моменту зміни або розірвання договору згідно до норм ч.4 ст.653 ЦК України; товар може бути обміняний лише у разі, якщо не використовувався, збережений його товарний вид, проте, придбаний товар знаходиться у використанні у покупця більше 4-х місяців, тобто, товарний вид його втрачено, а тому такий товар не підлягає поверненню згідно до вимог ст.707 ЦК України та ч.1 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів»; відповідачем при проведенні перевірки були порушені і норми ч.3 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007р. №877-У (далі - Закон №877), а саме: у направленні на перевірку не зазначено предмету здійснення заходу, а вчиненого запису у ньому недостатньо, щоб чітко окреслити предмет здійснення заходу; відповідачем порушені і норми ч.1 ст.12 Закону №877, а саме: у приписі не зазначено конкретних порушень, які підлягають усуненню, вони є незрозумілими для позивача; відповідачем допущені порушення ч.4 ст.4 Закону №877, оскільки відповідачем у акті та у приписі не зазначено переліку порушень; в порушення вимог ч.9 ст.7 Закону №877 у приписі відсутні дата його складання, тип заходу, найменування органу, який його видав, місцезнаходження суб`єкта господарювання та інше, а також містяться і розбіжності в нумерації акту перевірки, а саме: у приписі зазначено, що номером акту є №/7-20, тоді як позивачеві було видано акт за №002242, що, на думку позивача, є суттєвими порушеннями законодавства з боку позивача. У відповіді на відзив позивач посилається на ті ж самі обставини та підстави, що і у позові, додатково вказує на те, що позивач не може виконати припис, не може провести огляду товару, як не може провести і експертизу на предмет його використання та візуальних пошкоджень, оскільки, товар знаходиться у гр. ОСОБА_2 .

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, в усних поясненнях та у відзиві на позов просив у задоволенні даного позову відмовити повністю посилаючись на те, що на підставі звернення гр. ОСОБА_2 щодо порушення ФОП ОСОБА_1 її прав як споживача, листа Міністерства розвитку економіки та сільського господарства України від 12.03.2020р., листа Держпродспоживслужби від 16.03.2020р., наказу та направлення від 20.03.2020р. посадовими особами відповідача здійснено позапланову перевірку позивача за адресою: АДРЕСА_1 за результатами якої було складено акт №002242 від 24.03.2020р. за висновками якого встановлено порушення позивачем п.16 постанови КМУ від 15.06.2006р. №833, а саме: суб`єктом господарювання не забезпечено реалізацію прав споживача ОСОБА_2 щодо обміну придбаного товару, який не влаштував її за габаритами та розміром у зв`язку з чим було на підставі вказаного акту перевірки складено оспорюваний припис до акту №/7-20 від 24.03.2020р. у якому зобов`язано ФОП ОСОБА_1 здійснити дії, передбачені ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів», тобто, реалізувати право споживача на обмін товару належної якості на аналогічний у продавця, у якого він придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням, оскільки споживач має право на обмін товару належної якості протягом 14 днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Перевірку було проведено у присутності позивача та ознайомлено і надано примірник акту перевірки, а також і надано примірник і оспорюваного припису, при цьому, зауважень або заперечень до перевірки позивач не мав. За викладеного, представник відповідача вважає, що факт виявлених порушень позивачем підтверджується не тільки актом перевірки, а й письмовими поясненнями позивача зі змісту яких вбачається, що позивач відмовився здійснити обмін придбаного гр. ОСОБА_2 товару (шафи-купе розміром 3000х450х2400) належної якості на аналогічний товар (шафу-купе розміром 3000х600х2400), вважає безпідставними доводи позивача про те, що вимоги припису до акту перевірки щодо припинення виявлених порушень не відповідають своїй суті поняттю «припису», з огляду на те, що оспорюваний припис складений у відповідності до вимог ч.8 ст.7 Закону №877, відповідає поняттю «припис», оскільки містить опис виявлених порушень, вимоги до суб`єкта господарювання щодо усунення виявлених порушень та вказано строк, у який слід виконати вимоги припису (29.05.2020р.), вимоги припису є обов`язковими до виконання, однак позивачем до теперішнього часу не виконані та порушення прав споживача ОСОБА_2 не усунуті, а тому вважає, що є очевидним та доказаним факт виявлених порушень позивачем вимог п.16 постанова КМУ від 15.06.2006р. №833. Додатково в усних поясненнях представник позивача вказав на те, що згідно Додатку 3 до постанови КМУ від 19.03.1994р. №172 вищенаведений товар до переліку товарів, які не підлягають обміну та поверненню, не включений.

Ухвалою суду від 30.06.2020р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначене на 15.07.2020р. (а.с.81).

15.07.2020р. у зв`язку із неявкою в судове засідання представника відповідача та не наданням відзиву на позов, розгляд справи було відкладено на 19.08.2020р., що підтверджується змістом протоколу судового засідання (а.с.91-93).

19.08.2020р. з метою надання учасниками справи додаткових доказів, у судовому засідання була оголошена перерва до 28.08.2020р., що підтверджується протоколом судового засідання (а.с.117-119).

У ході судового розгляду справи судом були встановлені наступні обставини у даній справі.

ОСОБА_1 20.01.2010р. зареєстрований виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується змістом копії свідоцтва про державну реєстрацію серії В02 НОМЕР_1 від 20.01.2010р. (а.с.54).

22.12.2019р. гр. ОСОБА_2 у магазині ФОП ОСОБА_1 придбала шафу-купе розміром 3000*450*2400 за ціною 9500 грн., що підтверджується копією товарного чеку, наявного у матеріалах справи (а.с.44, 122).

Як зазначає позивач у позові та не оспорюється учасниками справи, 20.01.2020р. позивачем як продавцем товару вищезазначена шафа-купе була доставлена на адресу гр. ОСОБА_2 та здійснено її збирання, що підтверджується змістом копії заяви споживача від 29.01.2020р. (а.с.45).

31.01.2020р. Споживач ОСОБА_2 звернулася до позивача з заявою про обмін вищенаведеної шафи-купе на шафу-купе з іншими розмірами, а саме: 3000*600*2400, яку отримав позивач згідно відповідного його підпису на заяві про що свідчить копія заяви ОСОБА_2 (а.с.45).

04.02.2020р. позивач відмовив споживачеві ОСОБА_2 у обміні вищенаведеного товару (шафи-купе розміром 3000*450*2400 на шафу-купе іншим розміром - 3000*600*2400) у зв`язку із належним виконанням умов договору з боку продавця (позивача) та з урахуванням того, що усний договір між сторонами виконано, а тому сторони не можуть вимагати повернення того, що виконано згідно до вимог ч.4 ст.653 ЦК України, що підтверджується копією листа, наявного у справі (а.с.46).

17.02.2020р. споживач ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області із заявою про відмову в обміні товару або поверненні коштів ФОП ОСОБА_1 , а саме: шафи-купе розміром 3000*450*2400 на шафу-купе з іншим розміром - 3000*600*2400, що підтверджується змістом заяви споживача, копія якої наявна у справі (а.с.47).

На підставі звернення гр. ОСОБА_2 №Р-350 від 17.02.2020р., листа Мінекономрозвитку від 12.03.2020р. №3631-06/17581-03, листа Держпродспоживслужби від 16.03.2020р. №15.3-8/2/4217 було прийнято наказ від 20.03.2020р. №1302-ПО про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , у строк з 23.03.2020р. по 24.03.2020р., що підтверджується копіями вищенаведених документів (а.с.123-124).

Так, у період з 23.03.2020р. по 24.03.2020р. посадовими особами відповідача було проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання позивачем законодавства у сфері захисту прав споживачів за результатами якого був складений відповідний акт за №002242 у якому зазначено, що при проведенні перевірки виявлені порушення позивачем вимог законодавства, а саме: споживачу ОСОБА_2 31.01.2020р. позивачем відмовлено в обміні товару (шафи-купе розміром 3000*450*2100 на інший розмір -3000*600*2100) або поверненні коштів, чим порушено п.16 постанови КМУ від 15.06.2006р. №833 «Про затвердження порядку провадження торгівельної діяльності та правил торгівельного обслуговування на ринку споживчих товарів, що підтверджується копією наведеного акту (а.с.15-40).

На підставі вищенаведеного акту, посадовими особами відповідача 24.03.2020р. був виданий припис з вимогою припинити порушення при реалізації продукції, виконання робіт та надання послуг з моменту отримання цього припису та зобов`язано ФОП ОСОБА_1 усунути інші недоліки, що зазначені у акті перевірки, у тому числі здійснити дії, передбачені ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» та повідомити про таке виконання державний орган з питань захисту прав споживачів письмово до 29.05.2020р., що підтверджується копією відповідного припису (а.с.41).

Позивач не погоджується із вищенаведеним приписом, просить визнати його протиправним та скасувати посилаючись на те, що його було прийнято з порушенням вимог ч.4 ст.4, ч.3, ч.9 ст.7, ч.1 ст.12 Закону №877, якими регулюються питання правильності оформлення направлення, акту та припису, а також з урахуванням того, що усний договір купівлі-продажу з гр. ОСОБА_2 є виконаним, а тому сторони не мають права вимагати повернення згідно до норм ч.4 ст.653 ЦК України; на думку позивача товар може бути обміняний лише у разі, якщо не використовувався, збережений його товарний вид, проте, придбаний товар знаходиться у використанні у покупця більше 4-х місяців, тобто, товарний вид його втрачено, а тому такий товар не підлягає поверненню згідно до вимог ст.707 ЦК України та абз. 3 ч.1 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів».

Заслухавши учасників справи, які брали участь у судовому розгляді даної справи у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, проаналізувавши норми чинного законодавства України, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) регулюються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007р. №877-У (далі - Закон №877).

Дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності - ст.2 Закону №877.

У відповідності до ч.1, ч.11 ст.4 Закону №877 державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання позаплановий захід щодо фізичної особи - підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи.

За приписами ст.6 Закону №877 встановлено, що підставами для здійснення позапланового заходу є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

У відповідності до вимог ч.1 та ч.2 ст.7 Закону №877для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються, зокрема, і предмет здійснення заходу - ч.3 ст.7 наведеного Закону №877.

У відповідності до вимог ч.5 ст.7 вказаного Закону №877 перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт - ч.6 ст.7 Закону №877.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю), у разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю), протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю), складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу - ч.7 ст.7 Закону №877.

Згідно до вимог ч.8 ст.7 Закону №877 передбачено, що припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Частиною 9 ст.7 Закону №877 визначено, що розпорядження або інший розпорядчий документ органу державного нагляду (контролю) - обов`язкове для виконання письмове рішення органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень у визначені строки. Розпорядження видається та підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу).

Розпорядження може передбачати застосування до суб`єкта господарювання санкцій, передбачених законом.

Розпорядчий документ органу державного нагляду (контролю) щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, повинен містити такі відомості: дату складення; тип заходу (плановий чи позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); термін усунення порушень; посилання на акт, у якому були зазначені виявлені під час заходу державного нагляду (контролю) порушення; найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування та місцезнаходження суб`єкта господарювання, а також прізвище, ім`я та по батькові його керівника чи уповноваженої ним особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід; прізвище, ім`я та по батькові інших осіб, які взяли участь у здійсненні заходу.

Розпорядчий документ органу державного нагляду (контролю) щодо усунення порушень складається у двох примірниках: один примірник не пізніше п`яти робочих днів з дня складення акта надається суб`єкту господарювання чи уповноваженій ним особі для виконання, а другий примірник з підписом суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи щодо погоджених термінів усунення порушень вимог законодавства залишається в органі державного нагляду (контролю).

У відповідності до вимог ст.26 Закону України «Про захист прав споживачів» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право, зокрема, давати суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів.

Отже, наведені вище норми свідчать про те, що повноваження у сфері державного контролю (нагляду) за додержанням законодавства про захист прав споживачів покладені на відповідача, при цьому, проведенню такого державного контролю у вигляді проведення позапланових перевірок передує процедура оформлення розпорядчих документів (дозволу Мінекономрозвитку на проведення такої перевірки; прийняття наказу на проведення перевірки; оформлення направлення (посвідчення) на проведення перевірки; складання акту та винесення припису), вручення їх суб`єкту господарювання, які повинні містити, зокрема, зазначення виявлених порушень, найменування органу державного контролю (нагляду), а також прізвища, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснювала перевірку, найменування та місцезнаходження суб`єкта господарювання, тобто оформлених у спосіб та у порядку, встановленому ст.ст. 6, 7 Закону №877.

Так, як свідчать досліджені судом копії наявних в матеріалах справи документів, позапланова перевірка позивача була призначена на підставі звернення споживача ОСОБА_2 №Р-350 від 17.02.2020р. (а.с.47) з відповідним отриманням дозволу Мінекономрозвитку №3631-06/17581-03 від 12.03.2020р. (а.с.124), що відповідає вимогам, встановленим ст.6 Закону №877.

На підставі вищенаведеного звернення споживача ОСОБА_2 та дозволу Мінекономрозвитку відповідачем було прийнято наказ на проведення позапланової перевірки позивача від 20.03.2020р. №1302-ПО (а.с.123), а також на підставі наведеного наказу оформлено направлення на проведення позапланової перевірки позивача за №1336 від 20.03.2020р. (а.с.14), отже, оформлення наведених документів відповідає вимогам ч.1, ч.2, ч.3, ч.5, ч.6 ст.7 Закону №877.

При цьому, як вбачається зі змісту вищенаведеного направлення №1336 від 20.03.2020р. у ньому зазначено про те, що предметом перевірки (заходу) є, а саме: «перевірка питань, що викладені в зверненні споживача про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства» (а.с.14).

Отже, зміст проаналізованого судом направлення №1336 від 20.03.2020р., де у графі - предмет заходу - зазначено, що предметом заходу є «перевірка питань, що викладені в зверненні споживача про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства» спростовує доводи позивача про те, що у направленні не зазначено предмету заходу, а тому оформлення направлення відповідає вимогам ч.3 ст.7 Закону №877.

Також, зі змісту акту перевірки від 24.03.2020р. видно, що його зміст містить перелік (опис) виявлених порушень, а саме: зазначено, що споживач ОСОБА_2 отримала меблі (шафа-купе 3000*450*2100) замовлені 22.12.2019р. в магазині. 31.01.2020р. споживач звернулася за обміном на інший розмір (3000*600*2100), споживачу відмовлено у обміні товару або поверненні коштів, зазначено про порушення п.16 Постанови від 15.06.2006р. №833 «Про затвердження Порядку провадження торговельної діяльності та правил торгового обслуговування на ринку споживчих товарів», що підтверджується змістом опису виявлених порушень у акті від 24.03.2020р. №002242, при цьому, зміст даного акту відповідає формі акту, затвердженій наказом Мінекономрозвитку від 29.01.2020р. №94 (а.с.15-39).

При цьому, як встановлено в судовому засіданні із пояснень представника відповідача форма припису не затверджена жодним нормативно-правовим актом та складається у довільній формі у відповідності до вимог ч.9 ст.7 Закону №877, у даному випадку, оскільки оспорюваний припис видавався у день проведення перевірки 24.03.2020р., посадовими особами відповідача, які здійснювали захід перевірки, то він складений як додаток до складеного акту, що не заборонено чинним законодавством, у цей же день вручений позивачеві, що підтверджується його підписом у приписі та у вказаному приписі міститься дата щодо складання (24.03.2020р.); термін усунення порушення (до 29.05.2020р.); посилання на акт перевірки, у якому зазначені виявлені порушення (акт від 24.03.2020р. №/7-20); прізвища, ім`я та по батькові посадових осіб відповідача, які здійснювали захід (перевірку); найменування суб`єкта господарювання та його місцезнаходження (ФОП ОСОБА_3 , у акті вказано місцезнаходження - АДРЕСА_1 ), що відповідає вимогам ч.9 ст.7 Закону №877 - (а.с.15, 41).

Таким чином, проаналізувавши наведені копії документів у їх сукупності з нормами чинного законодавства, яке регулює процедуру проведення заходу державного нагляду (контролю) суб`єктом владних повноважень, суд приходить до висновку, що направлення на перевірку, акт перевірки та припис оформлені відповідачем з дотриманням вимог ч.4 ст.4, ст.6, ч.3, ч.9 ст.7 Закону №877, а отже, процедуру проведення перевірки з боку суб`єктом владних повноважень дотримано.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у адміністративного суду відсутні будь-які правові підстави для визнання протиправним та скасування оспорюваного припису з процедурних порушень.

Перевіряючи правомірності прийняття відповідачем оспорюваного припису про зобов`язання ФОП ОСОБА_1 усунути інші недоліки, що зазначені в акті перевірки, у тому числі здійснити дії, передбачені ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» до 29.05.2020р., суд виходить з такого.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, визначення прав споживачів, а також механізму їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, дотримання правил торгівельного обслуговування на ринку споживчих товарів регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994р. №172 «Про реалізацію окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Постанова КМУ №172), Порядком провадження господарської діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006р. №833 (далі - Порядок №833).

У відповідності до вимог п.16 Порядку №833 працівники суб`єкта господарювання зобов`язані забезпечити реалізацію прав споживачів, визначених Законом України «Про захист прав споживачів».

За приписами п.27 наведеного Порядку №833 вимоги споживача щодо, зокрема, обміну товарів задовольняються суб`єктом господарювання до Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно до п.22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

За приписами ч.1 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням.

Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем.

За абз.3 ч.1 наведеної статті передбачено, що обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром.

Перелік товарів, що не підлягають обміну (поверненню) з підстав, зазначених у цій статті, затверджується Кабінетом Міністрів України.

19 березня 1994 року за постановою Кабінету Міністрів України №172 було затверджено Перелік товарів належної якості, що не підлягають обміну (поверненню).

Так, у Додатку 3 до вищенаведеної Постанови КМУ №172 міститься вичерпний перелік, зокрема, непродовольчих товарів, які не підлягають обміну (поверненню), а саме: фотоплівки, фотопластинки, фотографічний папір; корсетні товари; парфюмерно-косметичні вироби; пір`яно-пухові вироби; дитячі іграшки м`які; дитячі іграшки гумові надувні; зубні щітки; мундштуки; апарати для гоління; помазки для гоління; розчіски, гребенці та щітки масажні; сурдини (для духових музичних інструментів); скрипінні підборіддя; рукавички; тканини; тюлегардинні і мереживні полотна; килимові вироби метражні; білизна натільна; білизна постільна; панчішно-шкарпеткові вироби; товари в аерозольній упаковці; друковані видання; лінійний та листковий металопрокат, трубна продукція, пиломатеріали, погонажні (плінтус, наличник), плитні матеріали (деревноволокнисті та деревностружкові плити, фанера) і скло, нарізані або розкроєні під розмір, визначений покупцем (замовником); аудіо-, відеокасети, диски для лазерних систем зчитування із записом; вироби з натурального та штучного волосся (перуки); товари для немовлят (пелюшки, соски, пляшечки для годування тощо); інструменти для манікюру, педикюру (ножиці, пилочки тощо); ювелірні вироби з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння.

Отже, меблі, зокрема, шафа-купе не включені до Переліку товарів належної якості, що не підлягають обміну (поверненню), а відповідно, на меблі (шафи-купе) розповсюджуються гарантії, визначені ч.1 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів».

Також і вищенаведеними нормами законодавства передбачено право споживача (покупця) на обмін товару належної якості протягом 14 днів, у разі, якщо він не влаштував споживача, зокрема, за габаритами або розміром, а на продавця такого товару покладено обов`язок забезпечити реалізацію такого права споживача з дотриманням вимог, наведених у абз. 3 ч.1 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів та вимог п.16, п.27 Порядку №833.

Позивач як продавець товару (шафи-купе розміром 3000*450*2400) відмовив споживачеві ОСОБА_2 у обміні товару на інший розмір - шафу-купе розміром 3000*600*2400, чим не дотримався вимог ч.1 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів», що підтверджується наявними у справі копіями наданих документів та не спростовано позивачем жодними доказами, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість прийняття відповідачем оспорюваного припису, а відповідно, і відсутність будь-яких правових підстав для визнання його протиправним та скасування.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування - ст.76 наведеного Кодексу.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, ч.1 ст.77 наведеного Кодексу, покладає обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Однак, позивачем та його представником жодними належними та достатніми доказами не доведено протиправності прийняття відповідачем оспорюваного припису з урахуванням встановлених судом обставин та аналізу вищенаведених норм чинного законодавства у сфері прав споживачів в порушення вимог ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Є безпідставними та необґрунтованими, а тому відхиляються судом посилання представника позивача на процедурні порушення, що стосуються оформлення відповідачем направлення на перевірку, акту перевірки та припису, з огляду на те, що вище досліджені судом вищезазначені проаналізовані судом змісти наведених документів оформлені із дотриманням вимог Закону №877.

До того ж, слід зазначити, що неточності у оформленні таких документів (наприклад: зазначення у направленні предмету заходу словосполученнями, які не сподобалися позивачеві, отримання акту з №002242, тоді як у приписі вказано №002242/1336 (що є номером направлення на перевірку), розміри шафи-купе, які зазначені 3000*450*2100, замість 3000*450*2400, перелік порушень у акті та приписі) помилки у ініціалах споживача ОСОБА_2 , на які посилається позивач у позові як на підставу для визнання протиправним та скасування оспорюваного припису, не спростовують встановлених судом фактів не дотримання позивачем як продавцем реалізації права споживача ОСОБА_2 на обмін товару належної якості згідно до вимог абз.3 ч.1 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому наведені позивачем у цій частині підстави не можуть бути обґрунтованими обставинами для визнання протиправним та скасування оспорюваного припису виходячи з вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Судом критично надається оцінка і аргументам позивача щодо відмови споживачеві у реалізації права на обмін товару належної якості на підставі ч.4 ст.653 ЦК України, оскільки, у даному випадку, пріоритетними у застосуванні є норми спеціального законодавства, зокрема, законодавства у сфері захисту прав споживачів та навіть норми цивільного законодавства не звільняють позивача як продавця від обов`язку забезпечити реалізацію право споживачів щодо обміну товару з урахуванням вимог п.16 Порядку №833, абз. 3 ч.1 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів».

Не можуть бути покладені в основу даного судового рішення та відхиляються судом і аргументи представника позивача з приводу того, що товар (шафа-купе) більше 4х місяців перебуває у використання у споживача ОСОБА_2 , а відповідно, товар втратив товарний вид, а тому на думку позивача не підлягає поверненню згідно до вимог абз.3 ч.1 ст.9 наведеного Закону, з огляду на те, що, по-перше, на підтвердження того, що споживачем використовується вищенаведений товар, втрачено його товарний вид, оскільки здійснено його розпакування та зібрання, позивачем та його представником жодних належних доказів у розумінні ст.72-77 наведеного Кодексу суду не надано, незважаючи на те, що судом надавався представнику позивача час та оголошувалася перерва з можливістю надати суду такі докази; по-друге, згідно до вимог п.31 розділу І Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.04.2007р. №104 ( далі - Наказ №104) у разі необхідності причин втрати якості продукції (втрати товарного виду) продавець наділений правом на проведення відповідної експертизи, проте, як пояснив представник позивача у судовому засіданні позивачем, як продавцем не вживалося жодних заходів щодо проведення такої експертизи з метою встановлення втрати товарного виду наведеного вище товару, по-третє, у відповідності до вимог п.14 глави 7 наведеного Наказу №104 встановлено, що меблі, що надходять у розібраному вигляді, на вибір споживача продаються як у розібраному, так і в зібраному вигляді, а тому суд приходить до висновку, що сам факт розпаковування товару (шафи-купе) та його збирання за замовленням споживача не може бути доказом втрати товару товарного виду.

Окрім того, посилання представника позивача на те, що придбаний споживачем ОСОБА_2 товар (шафа-купе розміром 3000*450*2400) віднесено до переліку товарів, які не підлягають обміну (поверненню) з підстав того, що скло із вказаної шафи виготовлено по індивідуальному замовленню, є неспроможними та безпідставними, оскільки споживач ОСОБА_2 у своєму зверненні про обмін товару, який не влаштував її за габаритами та розміром (на аналогічний товар за розміром 3000*600*2400) просила здійснити обмін саме шафи-купе (а.с.45), а не виготовленого на її замовлення скла, тоді як у Додатку 3 до постанови КМУ №172 меблі, зокрема, шафи-купе не віднесені до товарів належної якості, що не підлягають обміну (поверненню), а відповідно, на них розповсюджуються гарантії, встановлені абз.3 ч.1 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів».

Також і слід зазначити, що доводи представника позивача стосовно того, що у приписі не зазначено конкретних порушень, які підлягають усуненню, вони є незрозумілими для позивача, з огляду на те, що проведення позапланової перевірки відбувалося в присутності позивача, йому було надано акт перевірки, який він підписав без будь-яких зауважень, у акті зазначені порушення щодо відмови у обміні товару споживачеві ОСОБА_2 , яке відбулося 31.01.2020р. про що письмово також позивач особисто підписав відповідь від 04.02.2020р. (а.с.46), у приписі містяться посилання на акт перевірки від 24.03.2020р. (який було отримано позивачем) та зазначено про необхідність вчинити дії, передбачені ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів», зміст якої не може не бути відомий позивачеві як продавцю меблів з урахуванням того, що він здійснює свою господарську діяльність саме у сфері, що потребує забезпечення реалізації прав споживачів саме продавцем товарів, окрім того, не знання законів не звільняє його від юридичної відповідальності згідно до вимог ст.68 Конституції України, а тому вищенаведені доводи є безпідставними та необґрунтованими.

Між тим, представником відповідача надано достатньо доказів та наведено достатньо підстав, які свідчать про обґрунтованість прийняття суб`єктом владних повноважень оспорюваного припису, тобто з дотриманням вимог Конституції та законів України у відповідності до вимог ст.ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За викладених обставин, перевіривши правомірність прийняття оспорюваного припису за критеріями, встановленими відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що оспорюваний припис прийнятий відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому в адміністративного суду відсутні правові підстави для задоволення даного адміністративного позову.

За викладеного, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, а тому у його задоволенні позивачеві слід відмовити повністю.

З урахуванням того, що позов не підлягає задоволенню, судові витрати слід покласти на позивача згідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 229, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання протиправним та скасування припису - відмовити повністю.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу УІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 02.09.2020р.

Суддя С.О. Конєва