Справа № 160/5626/20
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2020 року Справа № 160/5626/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс "Спаський" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Спаський», звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 30.07.2020 року просить:
зобов`язати ГУ ДПС у Дніпропетровській області поновити позивачу статус платника єдиного податку четвертої групи на 2020 рік шляхом внесення відомостей до реєстру платників єдиного податку четвертої групи на 2020 рік шляхом внесення відомостей до реєстру платників єдиного податку четвертої групи та видати витяг з даного реєстру про підтвердження відновлення такого статусу відповідно до п.299.9 ст.299 ПК України.
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивач відповідно до п. 298.8.1 ПК України для підтвердження статусу платника єдиного податку подав податковому органу загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки; розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва; відомості (довідку) про наявність земельних ділянок. Однак позивачем допущено механічну (технічну) помилку: не поставило відмітку напроти обраного типу декларації «01 загальна», а проставлено відмітку лише в графі «04 звітна». При цьому перелік документів наданих позивачем інших помилок не містив. 23.03.2020 року позивач самостійно виявивши помилку подав нову податкову декларацію платника податку 4 групи за 2020 рік загальну/звітну. Відповідач не повідомив позивача саме про відмову у прийнятті податкових декларацій із зазначенням причин такої відмови.
Ухвалою суду від 05.06.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 26.08.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та після надання усних пояснень подав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову з підстав, які викладені у відзиві на позовну заяву та після надання усних пояснень заявив, що не заперечує проти розгляду справи у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.
З метою щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи позивач 17.02.2020 року подав до ГУ ДПС у Дніпропетровській області документи, які передбачені п.п.298.8.1 п.298.8 ст. 298 ПК України, а саме:
- відомості про наявність земельних ділянок.
Вказані вище податкові декларації прийнято податковий органом, що підтверджується копіями квитанцій № 1 та № 2, копії яких містяться у матеріалах справи.
Вказана податкова декларація прийнята податковим органом, що підтверджується копіями квитанцій № 1 та № 2, копії яких містяться у матеріалах справи.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підпункту 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України (далі - ПК України) суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: четверта група - сільськогосподарські товаровиробники: юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.
Згідно з пунктами 299.1 та 299.2 статті 299 ПК України, реєстрація суб`єкта господарювання, як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
Підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 ПК України передбачено, що платники єдиного податку четвертої групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 46.1 ст.46 ПК України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Пункти 49.1 та 49.2 ПК України встановлюють, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.
Прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають. За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом (пункти 49.8, 49.9 ПК України).
Пунктами 49.9.1 та 49.9.2 ПК України встановлено, що за умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою:
за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про прийняття податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв`язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою;
у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.
Пункт 49.10 ПК України встановлює, що відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється.
У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 а також недотримання вимог абзаців першого - третього пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв`язку, - протягом п`яти робочих днів з дня її отримання (п. 49.11.1 ПК України).
Як зазначено у листі Вищого адміністративного суду України від 15.06.2012 року № 1503/12/13-12 «Щодо відмови у прийнятті податкових декларацій» Податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України. У такому разі на підставі пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України орган державної податкової служби зобов`язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач не прийняв саме повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації, а надіслав позивачу лист про невизнання його декларації податковою звітністю, чим порушив пункт 49.11 статті 49 Податкового кодексу України.
Чинним законодавством України податковий орган не наділений повноваженнями щодо невизнання податкової декларації документом податкової звітності, тобто надання їй статусу "не визнана як податкова декларація", оскільки у відповідності до статей 48 та 49 Податкового кодексу України податковий орган має право або прийняти податкову декларацію, або відмовити у її прийнятті.
У інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 15.06.2012 року № 1503/12/13-12 «Щодо відмови у прийнятті податкових декларацій» вказано про те, що вимоги про зобов`язання податкового органу прийняти податкову декларацію, визнання протиправними рішення, дії, бездіяльності податкового органу, визнання поданої декларації податковою звітністю, визнання податкової декларації поданою варто розглядати як вимогу про визнання протиправною відмови у прийнятті податкової декларації, поданої платником податків на певну дату.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 15.06.2012 року № 1503/12/13-12 «Щодо відмови у прийнятті податкових декларацій» задоволення судом позовних вимог щодо визнання протиправною відмови прийняти податкову декларацію означає, що відповідне рішення не створило жодних правових наслідків, а податкова декларація є поданою вчасно на підставі пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України. Тому в такому разі обов`язок платника податків щодо своєчасного подання податкової декларації є виконаним належним чином, а його порушені права цілком відновленими.
Резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність відмови податкового органу у прийнятті податкової декларації має містити висновок про визнання протиправною відмову податкового органу прийняти податкову декларацію, а податкової декларації такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання органом державної податкової служби (із зазначенням дати).
За вказаних обставин позовні вимоги позивача: визнати протиправним рішення відповідача щодо не визнання податкової звітності позивача за 2020 рік підлягають частковому задоволенню, оскільки суд розглядає заявлену позивачем позовну вимогу визнати протиправним та скасувати рішення відповідача щодо не визнання податковою звітністю як вимогу про визнання протиправним не визнання податкової декларації, поданої платником податків на певну дату.
Щодо інших заявлених позивачем позовних вимог, то суд зазначає наступне.
Відповідно до п.294.1 ст. 294 ПК України (звітним) періодом для платників єдиного податку четвертої груп є календарний рік. Податковий (звітний) період починається з першого числа місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду (п.294.2. ст..294 ПК України).
Згідно із пунктом 298.8.1 ПК України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають не пізніше 20 лютого поточного року:
загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);
звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);
розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;
відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.
Із матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття спірного рішення було подання позивачем загальної звітної податкової декларації єдиного податку четвертої групи за 2020 рік з порушенням граничного терміну подання необхідного пакету документів, у зв`язку з чим ГУ ДПС у Дніпропетровській області відмовлено в підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2020 рік.
Пунктом 16.1.7 статті 16 ПК України вказано, що платник податку зобов`язаний подавати інформацію контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених законодавством.
Відповідно до п. 299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:
1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;
2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;
3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;
4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;
5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.
Так, суд звертає увагу, що п.п. 5 п. 299.10 ст. 299 ПК України передбачена можливість контролюючого органу анулювати реєстрацію платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку виключно у разі неподання податкової звітності, передбаченої підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 цього Кодексу та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.
В той час, як в межах спірних правовідносин відповідач не заперечує факту подання такої звітності, проте констатує факт невчасного подання (23.03.2020 року, замість належного до 20.02.2020 року), втім, суд вважає й такий висновок контролюючого органу невірним з огляду на те, що позивач, надіславши 17.02.2020 року звітні податкові декларації та загальну звітну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2020 рік, отримав квитанції № 2, що містяться в матеріалах справи та власне, свідчать (відповідно до норм Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженому Наказом Міністерства фінансів України від 06 червня 2017 року N 557) про прийняття (реєстрацію) в контролюючому органі електронного документа.
На переконання суду, податковим законодавством не передбачено пропуск встановленого підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України строку подання пакету документів для підтвердження статусу платника єдиного податку у якості підстави для непідтвердження такого статусу у відповідному періоді та виключення з реєстру платників.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 806/499/16.
Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
За вказаних обставин позовні вимоги визнати протиправною відмову відповідача у підтвердженні позивачу статусу платника податку четвертої групи на 2020 рік та зобов`язати відповідача поновити позивачу статус платника єдиного податку четвертої групи на 2020 рік шляхом внесення відомостей до реєстру платників єдиного податку четвертої групи на 2020 рік шляхом внесення відомостей до реєстру платників єдиного податку четвертої групи та видати витяг з даного реєстру про підтвердження відновлення такого статусу відповідно до п.299.9 ст.299 ПК України є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Судові витрати у відповідності до вимог частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області поновити позивачу статус платника єдиного податку четвертої групи на 2020 рік шляхом внесення відомостей до реєстру платників єдиного податку четвертої групи на 2020 рік шляхом внесення відомостей до реєстру платників єдиного податку четвертої групи та видати витяг з даного реєстру про підтвердження відновлення такого статусу відповідно до п.299.9 ст.299 ПК України.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Спаський» судовий збір в сумі 2102 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) С.В. Златін

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник судді Лісна А.М.

Рішення не набрало законної сили станом на 26.08.2020 року

Помічник судді Лісна А.М.