Справа № 160/5212/20
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2020-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2020 року Справа № 160/5212/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮхно І. В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) в місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до директора департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради Мовшина Дмитра Ілліча про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
14.05.2020 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до директора департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради Мовшина Дмитра Ілліча, у якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії директора Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради Мовшина Дмитра Ілліча щодо прийняття рішення про відмову ОСОБА_1 щодо передачі земельної ділянки у власність за адресою: АДРЕСА_1 за заявою від 23.12.2019 року;
- зобов`язати директора Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради Мовшина Дмитра Ілліча відповідно до Регламенту Дніпровської міської ради, Земельного кодексу України та чинного законодавства внести на розгляд пленарного засідання Дніпровської міської ради питання щодо передачі у власність земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_1 за заявою від 23.12.2019 року.
В обгрунтування позову позивач зазначила наступне:
- на зазначеній земельній ділянці перебуває нерухоме майно, що належить на праві власності позивачу, отже вона є власником житлового будинку та має всі права на реалізацію права на приватизацію земельної ділянки;
- керівник департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради Мовшин Дмитро Ілліч, одержавши заяву, технічну документацію із землеустрою та Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку зобов`язаний був винести вказане питання на розгляд сесії шляхом підготовки відповідного проекту рішення відповідно до Регламенту Дніпровської міської ради;
- перебираючи на себе повноваження міської ради, директор департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради Мовшин Дмитро Ілліч надав за своїм підписом лист від 23.01.2020 року №8/7-164, в якому зазначив, що оформлення документів на землю не вбачається можливим з причин відсутності на земельній ділянці житлового будинку, господарських будівель та споруд.
Вважаючи відповідні дії протиправними, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) сторони повідомленні відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), що підтверджується матеріалами справи.
17.06.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому директор департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради Мовшин Дмитро Ілліч позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні, з огляду на таке:
- за результатами обстеження земельної ділянки 11.09.2019 року за вказаною позивачем адресою посадовими особами було з`ясовано, що на земельній ділянці розташовані одноповерхова шлакоблокова та металева споруди, оглядова яма та були зроблені фотографії. При цьому, на земельній ділянці відсутні будь-які ознаки існування або слідів руйнування двоповерхового будинку, який у лютому 2018 року ТОВ «Ва-Марк» за декларацією про готовність об`єкта до експлуатації після реконструкції зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;
- за заявою позивача від 23.12.2019 року було повторно здійснено виїзд на місцевість з метою обстеження земельної ділянки, проте змін не встановлено;
- позивачу земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, ніколи не надавалась у користування, позивач став власником цього об`єкта нерухомого майна тільки у 2018 році за явними ознаками протиправних дій;
- позивач повинен був звертатись до міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з відповідним пакетом документів. Отримати земельну ділянку у власність за спрощеною процедурою за таких підстав не передбачено законодавством;
- пунктом 13 рішення міської ради №100/31 від 25.04.2018 року «Про затвердження інформаційної та технологічної карток адміністративної послуги, що надає Дніпровська міська рада» встановлено перелік підстав для відмови у наданні адміністративної послуги - підготовці проекту рішення ради, та встановлено, що Департамент повідомляє у письмовій формі із зазначенням причин;
- в листах Департаменту було посилання на рішення ради, яке є нормативно-правовим актом, обов`язковим на всій території міста із зазначенням підстав.
Розгляд даної адміністративної справи мав відбутись до 18.07.2020 року за правилами ст. 262 КАС України.
На даний час в країні діє карантин, та відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року всі строки продовжено на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).
18.06.2020 року до зазначеного Закону прийняті зміни № 731-IX з яких вбачається, що відповідно до абз. 2 ч.3 Прикінцевих положень КАС України суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Процесуальні строки, які були продовжені відповідно пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
17 липня 2020 року вступив в силу Закон України № 731-IX від 18 червня 2020 року, яким вносяться зміни до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину.
Тобто строки продовжені Законом України № 540-IX від 30 березня 2020 року без подання відповідного клопотання про продовження строків спливають 06.08.2020 року включно.
За для забезпечення прав сторін на подання заяв по суті справи (відповіді на відзив, та запереречень на вказну відповідь) судом продовжено розгляд справи до 07.08.2020 року.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України згідно з паспортом серії НОМЕР_1 .
24.09.2019 року заступником директора Департаменту - начальником управління земельних відносин Ведмідь О.В. надано відповідь, оформлену листом №8/7-2772, якою повідомлено про відсутність підстав для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку та підготовки відповідного проекту рішення міської ради стосовно земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 .
23.01.2020 року директором Департаменту по робот з активами Дніпровської міської ради Мовшин Д.І. надано відповідь, оформлену листом №8/7-164, якою повідомлено про відсутність підстав для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку та підготовки відповідного проекту рішення міської ради стосовно земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 .
В листі позивачу повідомлено, що згідно з наданими документами на нерухоме майно, на земельній ділянці за зазначеною адресою, розташовано двоповерховий будинок, але при обстеженні земельної ділянки було виявлено, що на запитуваній земельній ділянці двоповерховий житловий будинок, який побудовано у 2018 році відсутній, а розташовано лише напівзруйнований гараж, що унеможливлює отримання адміністративної послуги та не відповідає вимогам діючого законодавства стосовно приватизації громадянами земельних ділянок.
Не погоджуючись з наданою відповіддю, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлений Земельним кодексом України.
За змістом положень ст. 122 Земельного кодексу України вирішення питань стосовно передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч. ч. 3-4 ст. 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Отже, законодавцем гарантовано право безоплатної передачі земельної ділянки громадянину у власність, зокрема, у межах норм безоплатної приватизації, порядок проведення якої регламентовано положеннями ст. 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 118 Земельного кодексу України рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Приписами ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, вирішуються такі питання, зокрема: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова, зокрема, скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання.

З аналізу вище вказаних правових норм слідує, що законодавством регламентовано обов`язок органу місцевого самоврядування розглянути клопотання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність земельної ділянки (про затвердження технічної документації чи відмови у затвердженні).

Згідно з вимогами Типової інструкції з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55, службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами, як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи тощо.

Отже, положеннями вказаних нормативно-правових актів визначено, що за результатами розгляду будь-яких основних питань у межах повноважень місцевий орган виконавчої влади має видавати відповідне рішення. При цьому, листи складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.

Таким чином, волевиявлення Дніпровської міської ради, наведене у листі від 23.01.2020 року № 8/7-164, мало бути оформлено відповідним рішенням.

Проте, враховуючи норми ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», судом встановлено, що відповідні рішення можуть прийматись міською радою не на рівні Департаменту, а на виключно на пленарних засіданнях.

Враховуючи вище наведені обставини, суд дійшов висновку, що відсутність належним чином оформленого рішення Дніпровської міської ради про затвердження технічної документації чи відмови у затвердженні після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листа про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Вказаний правовий висновок кореспондується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року № 806/2208/17.

Натомість, суд зазначає, що вимога про зобов`язання директора Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради Мовшина Дмитра Ілліча відповідно до Регламенту Дніпровської міської ради, Земельного кодексу України та чинного законодавства внести на розгляд пленарного засідання Дніпровської міської ради питання щодо передачі у власність земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_1 за заявою від 23.12.2019 року, не підлягає задоволенню, оскільки суд не наділений відповідними повноваженнями щодо зобов`язання внести на розгляд пленарного засідання міської ради відповідні питання.

Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідачем не було вчинено дій, спрямованих на належний розгляд клопотання позивача від 23.12.2019 року, то суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та відновити порушені права позивача шляхом зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.12.2019 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 , та прийняти рішення у порядку, встановленому законодавством з урахуванням висновків суду у цій справі.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи, суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

У зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за потрібне вийти за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

На підставі викладеного, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від 12.05.2020 року.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 420,40 грн.

Керуючись, ст.ст. 9, 73-77, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до директора департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради Мовшина Дмитра Ілліча (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, пр.Д.Яворницького, 75) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії директора Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради Мовшина Дмитра Ілліча щодо відмови ОСОБА_1 , оформленій листом №8/7-164 від 23.01.2020 року, щодо передачі земельної ділянки у власність за адресою: АДРЕСА_1 за заявою від 23.12.2019 року.

Зобов`язати директора Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради Мовшина Дмитра Ілліча повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.12.2019 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 , та прийняти рішення у порядку, встановленому законодавством з урахуванням висновків суду у цій справі.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради судові витрати у розмірі 420 грн. 40 коп. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Юхно