Справа № 160/6187/20
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року Справа № 160/6187/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

02.06.2020р. (згідно штемпеля поштового зв`язку) ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та, з урахуванням уточненого адміністративного позову від 19.06.2020р., просить:

- визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень відповідача в частині відмови у призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах;

- зобов`язати суб`єкта владних повноважень відповідача призначити позивачеві пенсію на пільгових умовах, з моменту звернення до відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.01.2020р. вона звернулась до відповідача з питання призначення пенсії відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) як водієві міського пасажирського транспорту, на що відповідач відповів відмовою у призначенні пенсії, яка не містить обґрунтувань відмови, а лише повідомлено про можливість оскарження дій відповідача через суд. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки відповідно до абз.2 п.2 ст.114 Закону №1058 передбачено зменшення пенсійного віку при призначенні пенсії для працівників, які мають не менше половини стажу на зазначених роботах, а саме: жінкам на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи, а пільговий стаж позивача є більшим половини та становить 28 років 6 місяців 26 днів, що надає їй право на призначення пенсії, так як кожні 2 роки пільгового стажу зменшують вік виходу на пенсію.

Ухвалою суду від 30.06.2020р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі та, у зв`язку із необхідністю витребувати від відповідача додаткові документи (зокрема, копію відмовної пенсійної справи позивача), дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України; надати копію відмовної пенсійної справи позивача, завірену належним чином згідно до вимог ч.2 ст.77, ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.25).

20.07.2020р. засобами поштового зв`язку, на виконання вищенаведеної ухвали суду, від відповідача надійшов письмовий відзив на позов, у якому останній просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що на дату звернення за призначенням пенсії позивачеві виповнилося 50 рокі, а право на призначення пенсії на пільгових умовах як водієві міського пасажирського транспорту (трамваю) позивач отримає після досягнення 55 років, оскільки п.8 ч.2 ст.114 Закону №1058 не передбачено зменшення пенсійного віку при призначенні пенсії водіям міського пасажирського транспорту; позивач помилково ототожнює роботу водія міського пасажирського транспорту з роботою в шкідливих і важких умовах праці за Списком №2, так як в обох випадках пенсія призначається на пільгових умовах, проте, умови призначення (досягнення віку, наявність необхідного стажу, перелік посад та професій) є докорінно різними. Також і відповідач вказує на свою виключну компетенцію у питаннях призначення (перерахунку) пенсії (а.с.29-30).

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, дана справа вирішується 28.08.2020р., тобто у межах строку визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі розгляду адміністративної справи за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

27.01.2020р. ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до якої позивачем були додані, зокрема, трудова книжка та довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, що підтверджується копіями відповідної заяви та розписки-повідомлення, наявними у справі (а.с.36-37).

Листом №1250/03.05-17 від 10.02.2020р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про відмову у призначенні їй пенсії на пільгових умовах, оскільки на дату звернення вік позивача складає 50 років, що підтверджується копією відповідного листа, наявною у справі (а.с.6).

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з діями пенсійного органу в частині відмови у призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах у зв`язку з чим позивач просить захистити її порушені права на пенсійне забезпечення шляхом визнання таких дій протиправними та зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію на пільгових умовах, з моменту звернення до відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позову позивача, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацами другим - третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту і абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті, страхового стажу, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 2 частини другої цієї статті.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що жінки мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.8 ч.2 ст.114 Закону №1058 лише після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, у тому числі не менше 10 років на посаді водія міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв.

При цьому, до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті, зокрема, жінки, які народилися у період з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року у 55 років.

Так, як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.8 ч.2 ст.114 Закону №1058 як водієві міського пасажирського транспорту, останній виповнилося 50 років.

Таким чином, з аналізу вищенаведених норм пенсійного законодавства та встановлених обставин справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки, на момент звернення із заявою про призначення пенсії (27.01.2020р.), позивач не досягла необхідного 55-річного віку для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.8 ч.2 ст.114 Закону №1058, а тому підстави для призначення їй такої пенсії у пенсійного органу були відсутні.

За викладеного, відмова відповідача у призначенні позивачеві пенсії за її заявою від 27.01.2020р. є правомірною та ґрунтується на нормах пенсійного законодавства.

У відповідності до вимог ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем наведено достатньо підстав, які свідчать про законність та обґрунтованість вчинення дій щодо відмови у призначенні позивачеві пенсії за віком по ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за її заявою від 27.01.2020р. з урахуванням вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас, за ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, покладається на кожну сторону, тобто, у даному випадку, на позивача.

Однак, позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про протиправність дій пенсійного органу в частині відмови у призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах з урахуванням встановлених судом обставин у справі щодо не досягнення позивачем на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії (27.01.2020р.) необхідного для цього 55-річного віку.

Є безпідставними та відхиляються судом посилання позивача на те, що відповідно до абз.2 п.2 ст.114 Закону №1058 передбачено зменшення пенсійного віку при призначенні пенсії для працівників, які мають не менше половини стажу на зазначених роботах, а саме: жінкам на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи, а пільговий стаж позивача є більшим половини та становить 28 років 6 місяців 26 днів, що надає їй право на призначення пенсії, так як кожні 2 роки пільгового стажу зменшують вік виходу на пенсію, оскільки право позивача на пенсію за віком на пільгових умовах як водія міського пасажирського транспорту визначається за умовами п.8 ч.2 ст.114 Закону №1058, який таких застережень не містить.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши дії пенсійного органу в частині відмови у призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах, суд приходить до висновку, що пенсійний орган, відмовляючи позивачеві у призначенні такої пенсії у зв`язку з тим, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії (27.01.2020р.), позивач не досягла необхідного 55-річного віку для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.8 ч.2 ст.114 Закону №1058, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано та з врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, судом не встановлено порушень у діях відповідача в частині відмови у призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах прав та інтересів позивача на належне пенсійне забезпечення, а тому слід відмовити позивачеві у задоволенні даних позовних вимог.

Виходячи з того, що у адміністративного суду відсутні обґрунтовані правові підстави для визнання протиправними дій відповідача в частині відмови у призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах (основної вимоги), а, відповідно, і відсутні підстави для задоволення похідних вимог позивача про зобов`язання пенсійного органу призначити позивачеві пенсію на пільгових умовах, з моменту звернення до відповідача.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, у зв`язку з чим у задоволенні даного позову позивачеві слід відмовити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України лише при задоволенні позову судові витрати покладаються на суб`єкта владних повноважень.

Отже, з урахуванням того, що у адміністративного суду відсутні підстави для задоволення позову, судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем за квитанцією №22529 від 29.05.2020р., слід покласти на позивача за нормами ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 134, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача згідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва