Справа № 240/9904/19
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/9904/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції -Панкеєва В.А.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

26 серпня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Іваненко Т.В. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом дочірнього підприємства "Пропан" до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2019 року дочірнє підприємство "Пропан" (далі ДП "Пропан") звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області (далі ГУ ДФС у Житомирській області) в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.05.2019 № .

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року позов задоволено частково:

-визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 10.05.2019 № в частині застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сфері торгівлі в сумі 125429,38 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині задоволення позову відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення справи, подав апеляційну скаргу.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що станом на початок перевірки 04.04.2019 на запит перевіряючих представником підприємства не надано до перевірки змінний звіт оператора за формою №14-ГС.

На момент початку перевірки в ємності АГЗП знаходилось 5071,23 л газу скрапленого по ціні продажу 12,35 грн. за літр на загальну суму 62629,69 грн. А отже, перевіркою встановлено факт реалізації та наявності в реалізації ПММ необлікованих належним чином та за місцем їх реалізації та зберігання на вищевказану суму, у зв`язку з чим застосовано штрафні санкції у розмірі 125514,38 грн.

Також, скаржник просив звернути увагу, що в матеріалах справи наявні письмові пояснення оператора суб`єкта господарювання про відсутність звіту №14-ГС за місцем реалізації пального.

19.03.2020 від позивача через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання уповноважених представників не направили.

У відповідності до вимог ч.2 ст.313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що наказом ГУ ДФС України у Київській області від 22 березня 2019 року призначено проведення фактичної перевірки ДП "Пропан".

За результатами фактичної перевірки складено акт від 11.04.2019 у 3 розділі якого зазначено порушення позивачем пунктів 7, 11, 12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Не погоджуючись з актом перевірки господарської одиниці АГЗП за адресою: м. Боярка, вул.Шевченка,178, ДП "Пропан" направило контролюючому органу заперечення від 24.04.2019 разом з додатками, а саме-копіями змінного звіту по АГЗП від 04.04.2019, листа до ТзОВ "Логос" від 15.04.2019 та договору № 1254СО від 14.11.2012. За змістом заперечень, позивач просив не застосовувати до підприємства штрафні/фінансові санкції, оскільки висновки акту вважають помилковими та такими, що не відповідають дійсним обставинам. Крім того, позивач просив завчасно повідомити про час та місце розгляду заперечень в порядку п.86.7. ст.86 ПК України.

Листом від 08.05.2019 ГУ ДФС у Київській області, повідомило ДП "Пропан", що докази надані у запереченні від 24.04.2019 №404 на акт фактичної перевірки від 11.04.2019 господарської одиниці АГЗП за адресою: м.Боярка, вул.Шевченка,178 прийняті до уваги, але не спростовують порушення, виявлені під час проведення перевірки.

За результатами виявлених порушень, ГУ ДФС у Житомирській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.05.2019 №, яке направлене позивачу листом від 10.05.2019 №6298/6/06-30-14-09-16.

24.05.2019 ДП "Пропан" подано до Державної фіскальної служби України скаргу на податкове повідомлення-рішення №.

Рішенням ДФС України від 29.07.2019 №35989/6/99-99-11-06-01-25 залишено без змін вказане податкове повідомлення-рішення, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не спростовано наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 10.05.2019 № в частині застосування штрафу на суму 125429,38 грн.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі, визначені Законом України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Згідно п.11 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування товарів (послуг) (із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів), цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Відповідно до п.6 статті 17 вказаного Закону за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), а саме: у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування (для пального із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД), цін товарів (послуг) та обліку їх кількості застосовується фінансова санкція у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що становить 85 грн.).

Суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення від 10.05.2019 № в частині накладення на позивача штрафу в розмірі 85 грн. за порушення пункту п.11 ст.3 Закону № 265/95-ВР. Однак, спірне податкове повідомлення рішення не є предметом апеляційного оскарження, а відтак зважаючи на приписи ч.3 ст.308 КАС України, колегія суддів правової оцінки рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову не надає.

Стосовно порушення ДП "Пропан" п.12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" колегія суддів вказує на таке.

Так, п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Згідно статті 20 зазначеного Закону до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; облікова політика - сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для складання та подання фінансової звітності.

Статтею 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" регламентовано, що бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства, обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних.

За правилами статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо-безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Отже, документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні, тощо.

У свою чергу, законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого відповідно до статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" покладено на уповноважену особу.

Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Єдиний порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, що використовується на газонаповнювальних станціях (ГНС), газонаповнювальних пунктах (ГНП), автогазозаправних станціях (АГЗС) та автогазозаправних пунктах (АГЗП) незалежно від форм власності встановлений Інструкцією про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, яка затверджена наказом Міністерство палива та енергетики України від 03 червня 2002 року № 332 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 квітня 2003 року за № 331/7652 (далі Інструкція № 332).

За змістом пунктів пунктів 9.1, 9.2, 9.3 Інструкції № 332 на АГЗС (АГЗП) проводиться оперативний контроль за кількістю СВГ, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманого і відпущеного СВГ. Кількісний облік руху СВГ на АГЗС (АГЗП) ведеться за змінним звітом за формою №14-ГС. Під час приймання-здавання зміни касири і оператори АГЗС (АГЗП) спільно: визначають залишки СВГ на кінець зміни з урахуванням залишків на початок зміни, надходження СВГ за зміну, які підтверджені відповідними документами, та кількості відпущеного газу за зміну за сумарними показниками лічильників усіх газозаправних колонок; вимірюють рівні наповнення скрапленим газом резервуарів АГЗС (АГЗП) і за результатами проведених вимірювань визначають об`єм СВГ; роздруковують на РРО фіскальний звітний чек і визначають обсяг виторгу за зміну; передають по зміні залишок грошових коштів. Після закінчення кожної зміни касиром і оператором складається змінний звіт за формою №14-ГС в двох примірниках, з яких один з додатком до нього первинних документів на приймання і відпуск СВГ передається в бухгалтерію підприємства, а другий залишається на АГЗС (АГЗП).

Пунктами 10.3, 10.4 Інструкції № 332 передбачено, що усі первинні документи матеріально відповідальні особи здають за реєстрами в бухгалтерію підприємства за підписом. Усі первинні документи перевіряються і групуються в бухгалтерії підприємства за постачальниками і споживачами.

Так, з матеріалів справи слідує, що в ході проведення господарської діяльності позивача, податковим органом виявлено факт наявності реалізації газу на загальну суму 62629,69 грн. необлікованого належним чином за місцем реалізації та зберігання, а саме-в продажу в ємності АГЗП на момент початку перевірки знаходилось 5071,23 л СГ по ціні продажу 12,35 грн/1 л, однак на момент початку перевірки відсутній та не поданий змінний звіт оператора АГЗП (С).

При цьому, контролюючий орган вказав, що на момент початку перевірки відсутній змінний звіту оператора АГЗП (С).

Проте, як вбачається зі змісту акта перевірки, перевірку розпочато о 12 год. 14 хв. 04 квітня 2019, а відтак колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що на момент початку проведення перевірки, змінного звіту за формою №14-ГС не могло бути на АГЗС, оскільки останній роздруковується оператором в кінці зміни, яка триває до 19:00.

При цьому, колегія суддів вважає, що сама лише відсутність змінного звіту за формою №14-ГС, не може свідчити про те, що товари не обліковані або порушений порядок їх обліку.

Факт наявності залишків скрапленого газу станом на початок зміни 04.04.2019 у кількості 5539,29 л сторонами не заперечується, на підтвердження чого до матеріалів справи надано довідку головного бухгалтера ДП "Пропан" та Z-звіт від 03.04.2019 станом на кінець зміни.

Крім того, в обгрунтування своїх вимог ДП "Пропан" посилається на те, що змінний звіт 14-ГС від 04.04.2019 було надано до заперечень на акт перевірки від 24.04.2019. Поряд з цим, письмового запиту контролюючого орану на отримання змінного звіту за 4 квітня 2019 року відповідачем надано не було.

На спростування доводів позивача, відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу.

Надаючи правову оцінку доводам відповідача стосовно порушення позивачем п.7 ч.3 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", колегія суддів виходить зі слідуючого.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахунковий документ- документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну;

За приписами п. 7 ст. 3 Закону 265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, подавати до органів доходів і зборів звітність, пов`язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв`язку.

Суб`єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти) повинні подавати до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв`язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані.

Порядок передачі інформації до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв`язку встановлюється органами доходів і зборів на базі технології, розробленої Національним банком України та погодженої центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

У відповідності до вимог ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові;операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані, зокрема, проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій (далі РРО) з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок, також проводити розрахункові операції через РРО з використанням режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Таким чином, на суб`єкта господарювання покладено обов`язок передачі до органів доходів і зборів копій розрахункових документів в електронному вигляді.

Статтею 17 "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95-ВР встановлено, що порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції.

Пунктом 9 статті 17 передбачено застосування фінансових санкцій у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - в разі неподання до органів доходів і зборів звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків з реєстраторів розрахункових операцій по дротових або бездротових каналах зв`язку, в разі обов`язковості її подання.

Так, під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та ТОВ "Логос" укладено договір про надання послуг з сервісного обслуговування РРО від 14.11.2012, предметом якого є надання послуг та виконання робіт з сервісного обслуговування РРО, закриття інцидентів, робіт за запитами замовника на об`єктах обслуговування.

Реєстратор розрахункових операцій №, що належить ДП "Пропан" зареєстрований ДПІ у Житомирській області 16.11.2012.

У зв`язку з твердженням посадових осіб податкового органу, що здійснювали перевірку господарської діяльності позивача, про неотримання від останнього звітності, пов`язаної із застосуванням реєстратора розрахункових операцій, електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, у ДП "Пропан" виникли підстави вважати, що в даному випадку може мати місце технічні несправності РРО та/або модему.

15.04.2019 підприємство звернулося до ТОВ "Логос" з листом з метою здійснення заходів з перевірки та виправлення технічних несправностей РРО №. Копія листа наявна в матеріалах справи.

Однак, не дочекавшись відповіді від Центру сервісного обслуговування та не вживши жодних заходів щодо з`ясування причин ненадходження звітності від ДП "Пропан" посадовими особами відповідача зроблено висновок про порушення позивачем п. 7 ст. 3 Закону 265/95-ВР.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні відомості, на підставі яких відповідач встановив порушення позивачем вимог п. 7 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції в частині відсутності підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за вказане порушення.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Іваненко Т.В. Сторчак В. Ю.