Справа № 159/3228/20
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2020-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 рокум. КовельСправа № 159/3228/20

Провадження № 2-а/159/96/20

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі

головуючого - судді Логвинюк І. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області за правилами спрощеного позового (письмового) провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області Ляшука Володимира Івановича, Головного управління національної поліції у Волинській області про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач 01.07.20 р. звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом. Позов надійшов до суду 06.07.20 р.. У своїй позовній заяві позивач просить визнати дії відповідача (без зазначення, якого з двох, чи обох відповідачів), що полягають у притягненні його до адмінвідповідальності і складанні оскаржуваної постанови, незаконними; визнати протиправною та скасувати постанову серії БАА № 074643 від 22.05.20 р. (далі - оскаржувана постанова) про накладення на нього адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн; закрити провадження у справі про притягнення його до адмінвідповідальності за відсутністю у його діях складу адмінправопорушення. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.06.20 р. він отримав оскаржувану постанову по пошті простою кореспонденцією, що була винесена за начеб - то порушення ним ПДР. Зазначає, що 22.05.20 р. у м. Ковелі Волинської області він, не порушуючи ПДР звернувся до поліцейських, які зупинили вантажний автомобіль, яким керував інший водій, із запитанням про те, на якій підставі вони це зробили. Поліцейський - відповідач у справі на його вимогу не пред`явив свого службового посвідчення і не представився, відпустив водія вантажного авта і почав вимагати у нього якісь документи, хоча його не зупиняв. Він поцікавився, на якій підставі у нього вимагається надання документів, однак жодної законної причини відповідач - поліцейський не назвав. Він же вказав на те, що така вимога є незаконною. Відповідач - поліцейський заявив, що складе щодо нього постанову про порушення ПДР, на що він заперечив, зазначивши про те, що перед цим слід витримати процедуру зачитування йому прав, пред`явлення доказів вчинення порушення ПДР, розгляду його клопотання про надання доказів правопорушення. Не розглянувши його клопотання, не взявши до уваги його зауваження та усні пояснення, відповідач - поліцейський незаконно виніс оскаржувану постанову без складання протоколу про адмінправопорушення. Покликаючись на ст. 258 КУпАП, зазначає, що у оскаржуваній постанові нерозбірливо вказано, що водій керував автомобілем та здійснив зупинку безпосередньо … виїзду з прилеглої території, … передбачене ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126…. Можливості ознайомитись із оскаржуваною постановою та підписати її відповідач - поліцейський йому не надав. Виносячи оскаржувану постанову відповідач - поліцейський - вийшов за межі своїх повноважень, незаконно, що призвело до порушення його прав та конституційних свобод людини. Покликаючись на ст. ст. 8, 19, 55, 62, 92 Конституції України, судову практику, ст. 33 КУпАП, зазначає, що оскаржувану постанову винесено без врахування вимог ст. ст. 34, 35, 256, 258 КУпАП. Покликаючись на ст. ст. 278, 280, 279, 268, 247 КУпАП, зазначає, що оскаржувану постанову винесено без дотримання цих норм права, а тому просить позов задовольнити.

За ухвалою судді від 07.07.20 р. позову заяву було залишено без руху.

15.07.20 р. позивачем було виправлено недоліки позовної заяви.

За ухвалою від 16.07.20 р. відкрито провадження у справі.

Вказану вище ухвалу суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачами отримано під розпис 23.07.20 р..

Копію вказаної вище ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачами отримано під розпис 23.07.20 р..

За станом на 21.08.20 р. відзиву відповідачів на позовну заяву до суду не надійшло.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов"язані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

Ч. 1 ст. 122 КУпАП, дійсно, передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, у виді штрафу у розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 425 грн.

Ч. 1 ст. 126 КУпАП, дійсно, передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 425 грн.

Як вбачається зі змісту копії оскаржуваної постанови, наданої суду позивачем, вона винесена відповідачем - поліцейським 22.05.20 р. у м. Ковелі Волинської області, на вул. В. Кияна щодо позивача. У ній зазначено, що останній там же керував автомобілем та допустив порушення ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачені ч. ч. 1, 1 ст. ст. 122, 126 КУпАП. Застосовано положення ст. 36 КУпАП та накладено на позивача вказане вище адмінстягнення. До постанови мається додаток: нагрудний відеореєстратор. Копія оскаржуваної надіслана особі по пошті 26.05.20 р..

Суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно - владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Ст. 213 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП відноситься до компетенції органів Національної поліції.

Працівники органів і підрозділів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції і у цьому випадку не можуть виступати самостійними суб`єктами владних повноважень, тобто окремо від державного органу, посадовою особою якого вони є, виносячи одноособові рішення.

Тому належним відповідачем як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен бути відповідний орган Національної поліції.

Однак адміністративний позов позивачем заявлено також до поліцейського, тобто, до неналежного відповідача.

Тому у задоволенні позову до відповідача - поліцейського - слід відмовити у повному обсязі.

Щодо позовних вимог до відповідача - ГУ НП, то будь - яких доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови та винуватості позивача у вчиненні наведених у оскаржуваній постанові адмінправопорушень, жодних з відповідачів, та, зокрема, відповідачем - ГУ НП - суду не надано. Жодних фактичних даних, на основі яких поліцейським встановлено наявність адміністративного правопорушення, винуватість позивача у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідачем - УПП - у розпорядження суду не надано.

Суд враховує, що відповідно до змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У оскаржувані постанові зазначено, що до неї додається нагрудний відеореєстратор.

Нагрудний відеореєстратор - це спеціальний пристрій, що використовується для запису, обробки та збереження інформації у форматі відео та застосовується у роботі поліцейських.

Відповідно до положень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, що затверджено Наказом МВС України 18.12.18 р. N 1 026, що зареєстровано в МЮ України 11.01.19 р. за N 28/32 999, відеореєстратор - це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації.Портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються у приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації, який зберігається в органі, підрозділі поліції. Під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі, включення його відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції. При цьому під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відео реєстратора та після прибуття до місця постійної дислокації портативний відеореєстратор або карта пам`яті передається відповідальній особі під підпис.

Таким чином приєднання нагрудного відео реєстратора відповідачем - поліцейським в якості додатка та доказу у справі про притягнення позивача до адмінвідповідальності не відповідає вимогами чинного законодавства.

Як вбачається із змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку інспектором (поліцейським) дотримано не було.

Як зазначено у ст. 283 КУпАП «Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення», розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити, серед іншого,:

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про, серед іншого,:

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Однак оскаржувана постанова ж не містить даних про нормативний акт, за яким поліцейський притягнув позивача до адмінвідповідальності, так як така формула кваліфікації, що зазначена у оскаржуваній постанові, не передбачена. Так при накладення адмінстягнення за ч. 1 ст. 122 та за ч. 1 ст. 126 КУпАП, має бути вказано частину статті та після неї - саму статтю і саме у такому порядку, а не з вказанням підряд - частин певних статей КУпАП, а потім - підряд - самих цих статей.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Тому суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог позивача, закладених до відповідача - УПП.

За змістом ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тому позов слід задовольнити частково.

Позовні вимоги до відповідача - ГУ НП - слід задовольнити частково, скасувавши оскаржувану постанову, провадження у справі підлягає закриттю з огляду на положення ст. 247 КУпАП.

Оскільки позивачем при зверненні з розглядуваним позовом до суду сплачено судовий збір, його сума підлягає стягненню з відповідача - ГУ НП - на користь позивача у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 9, 77, 286, 257 - 263, ч. 1 ст. 139 КАС України, ст. ст. 7, 9, 222, 245, 247, 251, 252, 256, 268, 272, 278, 280, 283, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ст. 36 КУпАП, Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, що затверджена Наказом МВС України 18.12.18 р. N 1 026, що зареєстровано в МЮ України 11.01.19 р. за N 28/32 999, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Позов до Головного управління Національної поліції у Волинській області задовольнити частково.

Постанову серії БАА № 074643, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області Ляшуком Володимиром Івановичем 22.05.20 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення на нього аміністративного штрафу, - скасувати.

В решті позову до Головного управління національної поліції у Волинській області- відмовити.

У позові до інспектора сектору реагування патрульної поліції Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області Ляшука Володимира Івановича - відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області за рахунок його бюджетних асигнувать на користь ОСОБА_1 420 (чотириста двадцять) грн, 40 коп. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду на протязі 10 днів з дня її проголошення.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: інспектор сектору реагування патрульної поліції Ковельського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Ляшук Володимир Іванович, адреса місця служби - Ковельський ВП ГУ НП у Волинській області, 45008, м. Ковель Волинської області, вул. Незалежності, 119 "а";

відповідач: Головне управління Національної поліції у Волинській області, юридична адреса: 43000, м. Ковель Волинської області, вул. Винниченка, 11.

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду складено 25.08.20 р..