Справа № 280/2845/20
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2020-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 серпня 2020 року Справа № 280/2845/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Татаринова Д.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр.Соборний, 166, м. Запоріжжя, 69107 )

про визнання протиправною та скасування вимоги

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу недоїмки від 20 лютого 2020 року № Ф-5617-17 Головного управління ДПС України у Запорізькій області на загальну суму 5194, 21 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що 26 лютого 2020 року ОСОБА_1 , отримав вимогу про сплату боргу недоїмки № Ф-5617-17 Головного управління ДПС у Запорізькій області на загальну суму 5194,21 грн. Зазначає, що Вимога не містить чіткого розрахунку недоїмки. Направлена вимога не містить і додатків які могли встановити час виникнення недоїмки і підстави. Позивач звертає увагу, що ним сплачувався своєчасно та в повному обсязі ЄСВ та цьому є підтвердження - копії платіжних доручень та квитанцій, які додано до позову. Вважаючи непрозорим виникнення недоїмки з ЄСВ позивач звернувся до суду з оскарженням вказаної вимоги. Просив задовольнити позовні вимоги.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, заяв або клопотань від нього на адресу суду не надходило.

Представник Головного управління ДФС у Запорізькій області проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві (вх.№25399 від 02 червня 2020 року) та запереченнях (вх. №29386 від 24 червня 2020 року), відповідно до якого зазначено, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 (РНОКПП ) зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 01 грудня 2009 року, перебуває на спрощеній системі оподаткування на обліку у Головному управлінні ДПС у Запорізькій області. Вказує, що позивачем несвоєчасно сплачувався єдиний внесок у період з 23 липня 2013 року по 25 липня 2018 року, та керуючись вищезазначеними нормами законодавства Головним управлінням ДПС у Запорізькій області винесено рішення про застосування про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 01 листопада 2018 року № на загальну суму 2 536,37 грн., з них штраф - 1 943,53 грн. та пеня - 592,84 грн. Стосовно наявних в матеріалах справи платіжних доручень від 19 лютого 2019 року, 18 березня 2019 року, 16 квітня 2019 року, 23 травня 2019 року, 19 червня 2019 року, 19 серпня 2019 року відповідач зазначає, що платником визначена ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 . Керуючись чинним законодавством, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 449 від 20 квітня 2015 року, у зв`язку з наявністю у позивача недоїмки з єдиного внеску, Головним управлінням ДПС у Запорізькій області 20 лютого 2020 року було виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5617-17 на загальну суму недоїмки 5 194,21 грн. за формою та у строки, визначені законодавством.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, 03 серпня 2020 року на адресу суду від нього надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Просив відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши доводи позовної заяви, відзиву відповідача, перевіривши матеріали справи, судом встановлено наступне.

20 лютого 2020 року Головним управлінням ДПС у Запорізькій області винесено ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5617-17 на загальну суму 5194,21 грн. з єдиного внеску.

ОСОБА_1 , не погодившись із вищевказаною вимогою про сплату боргу, звернувся зі скаргою від 03 березня 2020 року до Державної податкової служби України.

Державна податкова служба України рішенням від 10 квітня 2020 року №12962/6/99-00-08-09-01-16 вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5617-17 від 20 лютого 2020 року залишила без змін, а скаргу без задоволення.

Не погоджуючись з вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5617-17 від 20 лютого 2020 року, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що підставою для формування спірної вимоги став висновок податкового органу про несплату позивачем ЄСВ.

Відповідач, обґрунтовуючи свої дії, щодо прийняття вимоги зазначає, що у платіжних дорученнях від 19 лютого 2019 року, 18 березня 2019 року, 16 квітня 2019 року, 23 травня 2019 року, 19 червня 2019 року, 19 серпня 2019 року платником визначена ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , та відповідно до інтегрованої картки платника ОСОБА_2 кошти за наведеними платіжними дорученнями надійшли 19 лютого 2019 року, 18 березня 2019 року, 16 квітня 2019 року, 23 травня 2019 року, 19 червня 2019 року, 19 серпня 2019 року відповідно. Тобто, відповідач вважає, що оскільки ОСОБА_1 не надавав до суду договір, доручення з ОСОБА_2 , а також в матеріалах судової справи відсутні докази неможливості сплати єдиного внеску за себе, та до Головного управління ДПС у Запорізькій області листи чи заяви від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не надходили, отже позивач не виконав свого обов`язку щодо сплати ЄСВ.

Суд, дослідивши спірні платіжні доручення від 19 лютого 2019 року, 18 березня 2019 року, 16 квітня 2019 року, 23 травня 2019 року, 19 червня 2019 року, 19 серпня 2019 року встановив, що у кожному з них у графі «платник» дійсно зазначено « ОСОБА_2 ».

В той же час суд звертає увагу, що у графі «призначення платежу» у вказаних спірних платіжних дорученнях зазначено «101; ; 71040000; ФОП ОСОБА_1 ; Єдиний внесок підприємця».

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За вимогами пункту 3-1 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що формує податкову і митну політику (в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів, єдиного внеску) та забезпечує її реалізацію (центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), та його територіальні органи.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктами 5, 7, 10 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв`язку. Днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки податкового органу - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок податкового органу.

За приписами частини 6 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску.

Обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з положенням про рух коштів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

ОСОБА_1 стверджує, що сплатив єдиний внесок, що підтверджується платіжними дорученнями від 19 лютого 2019 року, 18 березня 2019 року, 16 квітня 2019 року, 23 травня 2019 року, 19 червня 2019 року, 19 серпня 2019 року, проте у платіжних дорученнях дійсно платником вказано ОСОБА_2 . Позивач звертає увагу, що відповідач замовчує, що у платіжних дорученнях у призначенні платежу зазначено код ОСОБА_1 та всі інші необхідні реквізити (його код, прізвище). Позивач вказує, що орієнтуватися податківці повинні не на поле платіжного доручення «Код платника», а на код клієнта, зазначений у полі «Призначення платежу».

Згідно пунктом 38.2 статті 38 ПК України сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Згідно частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За правилами частини 1 статті 43 Бюджетного кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Згідно частини 5 статті 45, статті 78 Бюджетного кодексу України податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок. Податки і збори та інші доходи місцевого бюджету визнаються зарахованими до місцевого бюджету з дня зарахування відповідно на єдиний казначейський рахунок та рахунки, відкриті в установах банків державного сектору згідно з частиною другою цієї статті, і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Відповідно до частини 4 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

За правилами пункту 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Пунктом 22.6 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» встановлено, що обслуговуючий платника банк у розрахунковому документі зобов`язаний перевірити відповідність номера рахунка платника та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України/реєстраційним (обліковим) номером платника податків/реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і приймати цей документ лише в разі їх збігу. Крім цього, обслуговуючий платника банк перевіряє повноту, цілісність і достовірність цього розрахункового документа в порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України. У разі недотримання зазначених вимог відповідальність за шкоду, заподіяну платнику, покладається на банк, що обслуговує платника. Обслуговуючий отримувача банк у розрахунковому документі зобов`язаний перевірити відповідність номера рахунка отримувача та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України/реєстраційним (обліковим) номером платника податків/реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і зараховувати кошти на рахунок отримувача лише в разі їх збігу. У противному разі банк, що обслуговує отримувача, має право затримати суму переказу на строк до чотирьох робочих днів. У разі неможливості встановлення належного отримувача банк, що обслуговує отримувача, зобов`язаний повернути кошти, переказані за цим документом, банку, що обслуговує платника, із зазначенням причини їх повернення. У разі недотримання вищезазначеної вимоги відповідальність за шкоду, заподіяну суб`єктам переказу, покладається на банк, що обслуговує отримувача.

Тобто суд звертає увагу, що при виконанні перерахунку коштів, у тому числі від платника єдиного внеску на казначейський рахунок, значення для правильного зарахування коштів мають правильність зазначення номера рахунка платника, номера рахунка отримувача та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України, зазначення таких реквізитів у платіжному доручення є гарантією зарахування коштів за призначенням.

У спірних платіжних дорученнях у полі «призначення платежу» вказано «101; ; 71040000; ФОП ОСОБА_1 ; Єдиний внесок підприємця», тобто жодних помилок або неточностей зазначене поле не містить.

Необхідно також звернути увагу на норми Положення про рух коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 лютого 2016 року № 54. Положення розроблено відповідно до статей 8, 9, 11, 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» з метою регламентування руху коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та фінансових санкцій (штрафів та пені), що застосовуються згідно із Законом, на рахунках, відкритих в Державній казначейській службі України відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до пункту 2.1 Положення про рух коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів, Міністерства фінансів України №493/815 від 19 вересня 2013 року (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) Міністерство доходів і зборів України та територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, об`єднані та спеціалізовані державні податкові інспекції Міндоходів відкривають в органах Казначейства небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 "Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування" (далі - рахунок 3719) для зарахування та розподілу коштів єдиного внеску та фінансових санкцій.

Рахунки 3719 відкриваються в розрізі категорій платників, визначених Законом.

Рахунки 3719 відкриваються Міндоходів на балансі Державної казначейської служби України та територіальним органам Міндоходів - на балансі головних управлінь Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Пунктом 2.2 Положення про рух коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів, Міністерства фінансів України №493/815 від 19 вересня 2013 року передбачено, що відкриття рахунків 3719 здійснюється на підставі заяв Міндоходів і територіальних органів Міндоходів та інших документів у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики.

Розрахункове обслуговування Міндоходів та територіальних органів Міндоходів здійснюється органами Казначейства відповідно до умов договорів між органами Казначейства і власниками рахунків згідно з вимогами порядку, визначеного центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики.

Пункт 3.1 Положення про рух коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів, Міністерства фінансів України №493/815 від 19 вересня 2013 року встановлено, що страхові кошти, що сплачуються страхувальниками, зараховуються на рахунки 3719, відкриті на ім`я територіальних органів Міндоходів в управліннях (відділеннях) Казначейства.

Суд зазначає, що у разі виявлення помилки, невідповідності платника сплаченому єдиному внеску, податковий орган не повинен зараховувати кошти на рахунок сплати іншого платника, а виконати приписи частини 13 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та повернути сплачені суми.

Виявивши неточність щодо платника єдиного внеску, Головне управління ДФС у Запорізькій області мало б повернути кошти або провадити дії по виявленню належного платника, який вказаний у платіжних дорученнях без помилок.

Відповідно до пункту 1 глави 2 розділу II, пункту 2 глави 2 розділу ІІІ Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року № 422 з метою забезпечення контролю за коректністю відображення інформації в інформаційній системі органів ДФС при відкритті/закритті ІКП підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень, проводиться щоденний контроль шляхом формування реєстрів перевірки записів за напрямами: наявність нарахованих сум, сум податкового боргу, заборгованості з єдиного внеску та переплати за платежами, за якими не передбачено подання платником податкової звітності до органу ДФС (крім платежів, які контролюються органами ДФС в частині актів перевірок).

Рознесені платежі відображаються в ІКП відповідними обліковими операціями зі сплати/повернення сум відповідно до поля «Призначення платежу» документів на переказ згідно з переліком кодів видів сплати, визначеним Порядком заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково або надміру зарахованих коштів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 липня 2015 року № 666, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 12 серпня 2015 року за № 974/27419. Нерознесені платежі щоденно відпрацьовуються підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень. При цьому виконуються такі процедури: якщо реквізити платіжного документа невірно заповнені, але з полів платіжного документа можливо виділити інформацію про код платника, якому призначено відповідний платіж або у якого є декілька відкритих ІКП, працівнику підрозділу, який здійснює облік платежів та інших надходжень, надається можливість або підтвердити рознесення даних документа за визначеними інформаційною системою реквізитами, або рознести дані документа за самостійно визначеними користувачем реквізитами.

Суд звертає увагу, що зарахування платежів від платників податків і зборів відбувається згідно поля «Призначення платежу» документів на переказ згідно з переліком кодів видів сплати, визначеним Порядком заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково або надміру зарахованих коштів. Проте, якщо реквізити платіжного документа невірно заповнені, але з полів платіжного документа можливо виділити інформацію про код платника, якому призначено відповідний платіж, такий платіж зараховується як сплата визначеним платником.

Помилка в зазначенні коду платника у графі «Призначення платежу» не унеможливлює ідентифікацію платника єдиного внеску взагалі. Кошти зараховуються на єдиний казначейський рахунок - 3719, прослідковуються органами ДФС та існують достатні правові підстави для висновку про сплату необхідної суми єдиного внеску у визначений Законом строк.

Крім того, як вже зазначалось раніше, у всіх спірних платіжних дорученнях у полі «Призначення платежу» чітко та без помилок зазначені всі необхідні реквізити, зокрема чітко вказано, що платником є ФОП ОСОБА_1 , та вказаний саме його ідентифікаційний номер.

Також суд наголошує, що суми єдиного внеску зараховуються на єдиний казначейський рахунок - 3719 "Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування".

Зазначення у полі «платник» в платіжному дорученні іншої особи під час сплати суми єдиного внеску, за умови зарахування коштів на єдиний казначейський рахунок - 3719, не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату позивачем необхідної суми єдиного внеску у визначений Законом строк, а відтак і для застосування відповідальності за несвоєчасне перерахування єдиного внеску.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного суду від 29 січня 2019 року по справі №803/1039/17.

У даному випадку, на підставі встановлених обставин справи, невірне зазначення платника у платіжних дорученнях у полі «платник», де було вказано « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_1 », не призвело до ненадходження відповідної суми внеску від позивача на рахунок, до бюджету у визначений законом строк.

Враховуючи встановлені обставини справи, зокрема, що позивач при перерахуванні єдиного внеску у платіжних дорученнях від 19 лютого 2019 року, 18 березня 2019 року, 16 квітня 2019 року, 23 травня 2019 року, 19 червня 2019 року, 19 серпня 2019 року зазначив у полі «платник» « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_1 » суд дійшов висновку, що невірне зазначення такого реквізиту не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату позивачем ЄСВ у строк, встановлений Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а відтак і для застосування притягнення до відповідальності згідно із вказаним Законом.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене суд дійшов висновку, що Головним управлінням ДПС у Запорізькій області 20 лютого 2020 року безпідставно виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5617-17 на загальну суму недоїмки 5 194,21 грн.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 2статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності винесеної вимоги про сплату боргу недоїмки від 20 лютого 2020 року № Ф-5617-17, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 132, 139, 143, 241, 243-246, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр.Соборний, 166, м. Запоріжжя, 69107 ) про визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу недоїмки від 20 лютого 2020 року № Ф-5617-17 Головного управління ДПС України у Запорізькій області (пр.Соборний, 166, м. Запоріжжя, 69107 ) на загальну суму 5194, 21 грн.

Присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр.Соборний, 166, м. Запоріжжя, 69107 ) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 840грн. 80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 25 серпня 2020 року.

Суддя Д.В. Татаринов