Справа № 640/25037/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2020 року м. Київ № 640/25037/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на

ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю.

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через уповноваженого представника - адвоката Тарасову-Патрай Ксенію Андріївну звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. з вимогами щодо визнання протиправною бездіяльності щодо не включення відомостей про позивача та його рахунку до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та зобов`язання подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зокрема щодо рахунку позивача, відкритого у ПАТ «Банк Михайлівський», у межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами (на суму 150 000,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 14 березня 2016 року між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено Договір №980-015-00003941 «Суперкапітал» (з виплатою процентів щомісячно).

Відповідно до умов Договору позивач зі свого поточного рахунку у ПАТ «Банк Михайлівський» передає Стороні-1 150 000,00 грн., а Сторона-1 повертає грошові кошти позивачу на поточний рахунок у ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_1 .

За твердженнями позивача на його рахунку в ПАТ «Банк Михайлівський» обліковуються кошти у розмірі 150 000,00 грн.

Згодом банк було віднесено до категорії неплатоспроможних, розпочалася процедура виведення банку з фінансового ринку, ліквідація, проте Уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» не включено позивача до переліку осіб, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду з тієї причини, що договори між позивачем та ТОВ «ІРЦ» укладався без участі ПАТ «Банк Михайлівський» як повіреного.

Позивач вважає таке рішення відповідача незаконним, а бездіяльність щодо не включення його до переліку осіб, які мають право на відшкодування вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протиправною, оскільки вважає, що укладені договори з відповідачем та ТОВ «ІРЦ» не є взаємопов`язаними, а гарантії, передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» поширюються на його вклад, у зв`язку з чим звертається до суду з даним адміністративним позовом та просить задовольнити його повністю.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2020 року, після усунення позивачем недоліків позовної заяви відповідно до ухвали окружного адміністративного суду м. Києва від 23 грудня 2019 року, відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, одночасно встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та наявних доказів. Також ухвалою роз`яснено відповідачу право отримати позовні матеріали безпосередньо у суді.

Відповідачем 05 лютого 2020 року подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що укладений між позивачем та ТОВ «ІРЦ договір від 14 березня 2016 року є двостороннім, укладеним без участі ПАТ «Банк Михайлівський» як повіреного, а кошти, що вносилися позивачем, по своїй природі не є вкладами з огляду на норми Закону України «Про банки і банківську діяльність», а отже, гарантії, передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюються на ситуацію з позивачем, у зв`язку з чим вважає позов необґрунтованим та просить відмовити у його задоволенні.

Також відповідач зазначає, що ОСОБА_1 пропустив строк звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки дізнався про порушення своїх прав ще у 2016 році з листа Уповноваженої особи від 23 серпня 2016 року щодо нікчемності його правочину, тому існують підстави для залишення позову без розгляду.

Оцінюючи твердження відповідача щодо строків звернення до суду з даним позовом, суд зазначає, що згідно частини третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи.

При застосуванні строків звернення до адміністративного суду слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та наслідки у вигляді залишення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

З огляду на вимоги адміністративного позову, позивач не погоджується з бездіяльністю Уповноваженої особи до моменту звернення до суду з адміністративним позовом, тобто правовідносини, з якими позивач пов`язує порушення свого права, є триваючими і продовжуються на момент подання адміністративного позову до суду. При цьому, позивач посилається на те, що має місце бездіяльність Уповноваженої особи, як пасивна поведінка носія публічної влади - не включення даних про позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

На час звернення до суду ліквідація ПАТ «Банк Михайлівський» триває, у Уповноваженої особи наявні обов`язки щодо дотримання приписів нормативно-правових актів, якими визначені його дії на кожному з етапів виведення неплатоспроможного банку з ринку, у тому числі, щодо відшкодування коштів за вкладами, зокрема, в частині віднесення вкладника до відповідної категорії.

Тому, можливі порушення прав позивача на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб триває до теперішнього часу, при цьому Уповноважена особа має повноваження подавати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Отже, вирішуючи питання щодо застосування строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ, суд враховує, що предметом даного спору є саме бездіяльність Уповноваженої особи, тому встановлені процесуальним законом строки та наслідки у вигляді залишення позовної заяви без розгляду не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, з огляду на що вважає, що строки звернення позивача др. Суду з адміністративним позовом не порушені.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має відкритий рахунок у ПАТ «Банк Михайлівський» НОМЕР_1 , залишок на якому становить 150 000,00 грн., що не заперечується сторонами та підтверджується наявною у матеріалах справи випискою по особовому рахунку з 19 травня 2016 року по 24 травня 2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» від 30 січня 2020 року.

14 березня 2016 року між ОСОБА_1 , як позикодавцем, та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», як позичальником, укладено договір №980-015-000203941 на суму 150 000,00 грн. За умовами вказаного договору, кошти надаються позивачем позичальнику - ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» в тимчасове користування за плату, а ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобов`язано повернути позивачу отримані кошти в зазначений строк на рахунок НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Михайлівський» та сплатити за період користування відповідні проценти.

У той же день - 14 березня 2016 року ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» здійснено переказ коштів у загальній сумі 150 000,00 грн. з призначенням платежу «переказ коштів згідно з договором №980-015-000203941 від 14 березня 2016 року», що належать позивачу.

Надходження коштів та зарахування їх на поточний рахунок позивача підтверджується наявною у матеріалах справи випискою ПАТ «Банк Михайлівський» про стан рахунку № НОМЕР_1 з 19 по 26 травня 2016 року.

Із зазначеної виписки по особовим рахункам позивача вбачається, що 19 травня 2016 року з рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок позивача надійшли кошти у загальному розмірі 150 000,00 грн. з призначенням платежу «повернення коштів згідно з договором №980-15-000203941 від 14 березня 2016 року.

Водночас, відповідно до наказу тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» від 01 червня 2016 року затверджено результати проведеної перевірки правочинів (утому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, за якими встановлено нікчемність правочинів/транзакцій) з виконання 19 травня 2016 року платіжних документів ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» по перерахуванню коштів на рахунки 2 445 фізичних осіб у сумі 206 980 863, 90 грн., у відповідності до положень пунктів 7,9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, зараховані кошти на поточний рахунок позивача НОМЕР_1 з рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» за укладеним договором позики визнано нікчемним правочином в силу положень статті 215 Цивільного кодексу України (ЦК України) та пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VІ, оскільки на момент проведення вищезазначеної транзакції ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» за висновками відповідача не мало в своєму розпорядженні достатньої кількості залишку коштів для проведення розрахунків за договором №980-015-000203941 від 14 березня 2016 року. Набуття товариством у розпорядження коштів ПАТ «Банк Михайлівський» здійснено на підставі нікчемних договорів в порушення вимог чинного законодавства України та всупереч прямої заборони Національного банку України на укладення такого роду договорів.

Таким чином, на рахунок позивача, згідно позиції відповідача, безпідставно та всупереч вимогам чинного законодавства України зараховано кошти, що належать ПАТ «Банк Михайлівський». Права власності на такі кошти у позивача немає та подальше здійснення ним будь-яких дій по розпорядженню коштами, що належать ПАТ «Банк Михайлівський», також є нікчемними.

Тобто, загальна сума коштів 150 000,00 грн. відповідно до вимог статті 216 ЦК України має бути повернута ПАТ «Банк Михайлівський».

Не погоджуючись із такою позицією відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Оцінюючи встановлені у справі обставини, суд виходить з того, що на підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора» та рішення від 13 червня 2016 року №991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський».

Відповідно до зазначеного рішення розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації строком з 23 травня 2016 року по 22 липня 2016 року включно. Уповноваженою особою на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» призначено Ірклієнка Ю.П.

У подальшому рішенням Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року №124-рш оголошено про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський».

На підставі вказаного рішення виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12 липня 2016 року №1213, згідно з яким з 13 липня 2016 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський», призначено Уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Ю.П. строком на два роки з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 01 вересня 2016 року №1702 призначено Уповноваженою особою та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Волкову О.Ю. з 05 вересня 2016 року.

Як з`ясовано у ході судового розгляду справи, на переконання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю., перерахування коштів з рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на поточний рахунок позивача є нікчемним.

Однак, суд з позицією відповідача не погоджується, оскільки перерахування коштів з рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на поточний рахунок позивача здійснено 19 травня 2016 року, тобто до прийняття рішення Національним банком України від 23 травня 2016 року №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» та прийняття виконавчою дирекцією Фонду рішення №812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора» та рішення від 13 червня 2016 року №991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський».

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

Згідно частини першої статті 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктом 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року №2346-ІІІ визначено, що переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі.

Згідно пункту 1.30 даного Закону, платіжне доручення - це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Судом встановлено, що ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» відповідними платіжними дорученнями зі свого розрахункового рахунку, який відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський» ініціювало переказ коштів ОСОБА_1 на підставі відповідного договору.

Відповідно до частини другої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно частини третьої статті 38 цього ж Закону, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Тобто, перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

Виходячи з наданих до матеріалів справи договорів, сторонами у ньому виступають ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».

ПАТ «Банк Михайлівський», виконуючи розрахунковий документ ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на переказ коштів на банківський рахунок позивача, не набув прав на суму коштів, що переказувалися, а отже, ПАТ «Банк Михайлівський» не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов`язань за договорами банківського рахунку перед клієнтом, в даному випадку перед ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу, тобто позивача.

Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року №22, відповідно до пункту 1.4 якої, розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

Таким чином, договір, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», за своєю природою та змістом не є розрахунковим документом.

Договір про обслуговування банком банківського рахунку суб`єкта господарювання передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень, і строків їх подання до банку.

ПАТ «Банк Михайлівський» при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не встановлено, а отже операції по перерахунку коштів є правомірними та відповідали чинному законодавству України, через що у ПАТ «Банк Михайлівський» були відсутні підстави для визнання нікчемними транзакцій (операцій) щодо списання коштів з відкритого розрахункового рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».

Доводи відповідача про нікчемність правочину з підстав проведення банківських операції без участі банку як повіреного, що суперечить вимогам законодавства, є безпідставними, оскільки такі твердження є помилковими та не свідчать про нікчемність укладеного правочину, при цьому факт знаходження на рахунках позивача грошових коштів у вказаному розмірі відповідачем не заперечується та підтверджується фінансовими документами, наявними в матеріалах справи.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 26 січня 2017 року (К/800/19323/16), від 07 лютого 2017 року (К/800/28503/15) та у постанові від 02 березня 2017 року ( К/800/24998/15).

Уповноваженою особою Фонду не наведено та не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Водночас, суд враховує правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року №826/1476/15.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 липня 2018 року у справі №826/1476/15, якщо внаслідок проведених операцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то стаття 38 Закону №4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 Цивільного кодексу України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Окрім того, за правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у цій же постанові, при виявленні нікчемних правочинів Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ.

Згідно з пунктом 6 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Відповідно до частини першої пункту 6 Розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (в редакції станом на час розгляду справи) Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб станом на день початку процедури виведення Фондом банку, зокрема, перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 4 до цього Положення.

Відповідно до частин вісім, дев`ять цього ж пункту, протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку Уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків. Зміни та/або доповнення до переліків надаються неплатоспроможним банком до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Таким чином, наведене в сукупності свідчить, що після складення та затвердження переліку вкладників та передачі його Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноважена особа на час вирішення справи наділена повноваженнями надавати до Фонду зміни та/або доповнення до переліків, в тому числі і щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Оскільки Уповноваженою особою не доведено наявності правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, що суперечить приписам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд вважає за необхідне зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах граничної суми відшкодування, а саме: на суму 150 000,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 9, частиною першою статті 72, частиною другою статті 73, статтею 76, частинами першою, другою, п`ятою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи те, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача в судовому порядку та задоволення позову.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких судові витрати підлягають відшкодуванню при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Позивач - ОСОБА_1 не є суб`єктом владних повноважень, під час звернення до адміністративного суду із позовом сплатив судовий збір у розмірі 768, 40 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 08 січня 2020 року № 64, а отже зазначена сума в силу частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осібна ліквідацію Публічного акціонерного банку «Банк Михайлівський» щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на суму 150 000,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса листування: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , тел. НОМЕР_3 .

Відповідач: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волков О.Ю., адреса: 01032, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, 35, , тел. НОМЕР_4 , електронна пошта: .

Суддя В.І. Келеберда