Справа № 360/2103/20
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2020-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

25 серпня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2103/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (далі - відповідач), в якому позивач з урахуванням уточненої позовної заяви від 15 червня 2020 року (арк. спр. 22-24) просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 28 лютого 2019 року без номеру «Про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» гр. ОСОБА_1 »;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: з 07 липня 1992 року по 01 вересня 1992 року, з 03 вересня 1992 року по 25 жовтня 1992 року, з 15 квітня 1993 року по 12 травня 1993 року, з 19 липня 1993 року по 24 лютого 1994 року гірничою на маркшейдерських роботах на шахті «Радуга» Державного підприємства «Первомайськвугілля» та період роботи з 22 травня 2014 року по 03 серпня 2016 року гірничою на маркшейдерських роботах на шахті «Гірська» Державного підприємства «Первомайськвугілля»;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення за пенсією, а саме з 21 лютого 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 21 лютого 2020 року вона звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 28 лютого 2019 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, а саме 7 років 6 місяців та не досягненням пенсійного віку, а саме 49 років. Згідно з вказаним рішенням страховий стаж роботи позивача складає 32 роки 01 місяць 22 дні, в тому числі відпрацьований страховий стаж 26 років 01 місяць 22 дні, пільговий стаж на пільгових умовах за Списком № 1 згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 6 років 09 місяців 8 днів.

До пільгового стажу за Списком № 1 відповідачем зараховано перебування у відпустці по догляду за дитиною до 3 років з 25 лютого 1994 року по 29 січня 1997 року, періоди роботи з 01 вересня 2003 року по 23 листопада 2003 року, з 04 грудня 2003 року по 22 лютого 2006 року, з 14 березня 2015 року по 02 серпня 2016 року.

Періоди роботи на шахті «Радуга» з 07 липня 1992 року по 01 вересня 1992 року, з 03 вересня 1992 року по 25 жовтня 1992 року, з 15 квітня 1993 року по 12 травня 1993 року, з 19 липня 1993 року по 24 лютого 1994 року гірничою на маркшейдерських роботах не зараховано до пільгового стажу роботи у зв`язку з відсутністю спусків в шахту. Також, періоди роботи з 22 травня 2014 року по 09 березня 2015 року та з 03 серпня 2016 року по 31 липня 2019 року не зараховано до Списку № 1, а зараховано до Списку № 2.

З посиланням на положення статей 19, 46 Конституції України, статей 13, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, позивач вважає, що відповідачем протиправно не зараховано певні періоди її роботи до пільгового стажу.

Також позивач зазначила, що відповідно до частин першої, другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Абзацом тринадцятим частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першого цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим-двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Згідно з пунктом 16 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (положення цього Закону застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії, згідно з Законом від 17 листопада 2005 року № 3108-IV в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII), в редакції, визначеній у пункті 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, за яким застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункту «б», «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VІІІ для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Отже, резюмує позивач, як можливо встановити з положень вищевказаного законодавства України, вона має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки на час подання заяви (21 лютого 2020 року) їй виповнилося 46 років (при необхідності 45 років), стаж роботи дорівнює 32 роки 01 місяць 22 дні (відпрацьований 26 років 1 місяць 22 дні) при необхідності не менше 15 років, на пільгових умовах за списком № 1 - 6 років 09 місяців 8 днів).

Щодо незарахування періодів роботи з 07 липня 1992 року по 01 вересня 1992 року, з 03 вересня 1992 року по 25 жовтня 1992 року, з 15 квітня 1993 року по 12 травня 1993 року, з 19 липня 1993 року по 24 лютого 1994 року гірничою на маркшейдерських роботах на шахті «Радуга» Державного підприємства «Первомайськвугілля» та період роботи з 22 травня 2014 року по 03 серпня 2016 року гірничою на маркшейдерських роботах на шахті «Гірська» Державного підприємства «Первомайськвугілля» до пільгового стажу, який складає 3 роки 2 місяці 17 днів, позивач зазначила, що трудова книжка містить повну інформацію щодо вищевказаних періодів роботи, які належать до посад за списком № 1, стаж роботи на яких підлягає зарахуванню до пільгового стажу при вирішенні питання щодо пенсійного забезпечення, а отже, вказаний стаж підтверджувати не має необхідності.

З огляду на викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області позов не визнало, про що через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) 17 липня 2020 року за вхідним реєстраційним № 28521/2020 подало відзив на позовну заяву без дати № 1229-0103-8/1034, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити (арк. спр. 59-61).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що 21 лютого 2020 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області з заявою щодо призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах. До заяви позивач долучила такі документи: диплом, трудову книжку серії НОМЕР_1 від 05 червня 1992 року, довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідальних записів у ній від 21 лютого 2020 року №№ 70-74, №№ 29/1-29/2, видані Відокремленим підрозділом шахта «Гірська» Державного підприємства «Первомайськвугілля», та від 05 лютого 2020 року № 92-94, видані шахтою «Радуга» Державного підприємства «Первомайськвугілля».

Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду України, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим, особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного, страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено регулювання відносин, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема: умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком.

В пункті 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

До 01 січня 2018 року положення Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» застосовувалися в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо підвищення пенсій» до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» внесено розділ ХІV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» (стаття 114 та стаття 115).

Розділ ХІV-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 1 та Списком 2.

З 01 січня 2018 року пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди (пункт 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць: жінки після досягнення 45 років і за наявності страхового стажу роботи 20 років, при звернені з 01 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року і не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівники, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацом першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах 1 призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Працівники, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацом першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону.

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 05 червня 1992 року ОСОБА_1 працювала на шахті «Радуга» Виробничого об`єднання «Первомайськвугілля» у періоди з 01 червня 1992 року по 01 вересня 1992 року, з 03 вересня 1992 року по 25 жовтня 1992 року в якості гірничої на маркшейдерських роботах, з 15 квітня 1993 року по 12 травня 1993 року, з 19 липня 1993 року по 28 січня 1997 року, з 01 вересня 2003 року по 22 червня 2006 року, з 21 травня 2014 року по 21 лютого 2020 року - на шахті «Гірська» Виробничого об`єднання «Первомайськвугілля» в якості гірничої підземної на маркшейдерських роботах.

Записи трудової книжки позивача не містять повної інформації про пільговий характер виконуваних позивачем робіт на зазначених підприємствах.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їхніх правонаступників.

Тобто, документом, що підтверджує пільговий стаж, є уточнююча пільговий характер роботи довідка. Такі довідки є обов`язковими, оскільки в трудових книжках не зазначається у яких умовах працювали особи і чи були вони зайняті певними роботами або на певних виробництвах протягом повного робочого дня.

Час, відпрацьований в умовах, передбачених Списками, обліковується власником або уповноваженим ним органом. Період, який підлягає зарахуванню до пільговоґо стажу роботи, визначає підприємство та зазначається в довідці.

У довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професію або посаду; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери; до якого включено цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана довідка.

У разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, періоди пільгової роботи повинні бути підтверджені уточнюючими довідками, оскільки періоди роботи позивача на шахті «Радуга» Виробничого об`єднання «Первомайськвугілля» з 07 липня 1992 року по 01 вересня 1992 року, з 03 вересня 1992 року по 25 жовтня 1992 року, з 15 квітня 1993 року по 12 травня 1993 року, з 19 липня 1993 року по 24 лютого 1994 року не були зараховані управлінням до пільгового стажу через відсутність інформації про зайнятість на роботах з особливими умовами праці протягом повного робочого дня, а саме: у довідці від 05 лютого 2020 року № 95, виданій Державним підприємством «Первомайськвугілля», не зазначені спуски в шахту.

Працівникам, переліченим у підпунктах «г» і «д» підрозділу 1 розділу 1 Гірничі роботи Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, якщо вони були зайняті на підземних роботах менше половини робочого часу на рік (в обліковому періоді), пенсія призначається за Списком № 2. Тому, періоди роботи ОСОБА_1 з 22 травня 2014 року по 03 березня 2015 року та з 03 серпня 2016 року по 31 липня 2019 року не зараховані управлінням до Списку № 1, а зараховані до Списку № 2.

За розрахунком управління на час звернення з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 має страховий стаж роботи - 32 роки 1 місяць 22 дні, в тому числі відпрацьований страховий стаж становить 26 років 1 місяць, на пільгових умовах за списком № 1 згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 6 років 9 місяців 8 днів, та додаткові роки за Списком № 1 - 6 років 9 місяців 8 днів.

Щодо зобов`язання управління зарахувати позивачу до пільгового стажу спірні періоди роботи та призначити пенсію за віком відповідно до статті пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідач вказав, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (переведення з одного виду пенсії на інший) та перерахунку пенсії. Повноваження територіального органу Пенсійного фонду у питаннях зарахування періодів роботи до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, є дискреційними. Відповідно суд не повноважний втручатися до таких повноважень і не може підміняти територіальний орган Пенсійного фонду, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, у питаннях призначення (переведення з одного виду пенсій на інший) та перерахунку пенсії.

З посиланням на норми частин першої, другої статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідач зазначив, що Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області не має коштів на сплату судового збору.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Ухвалою від 01 червня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху (арк. спр. 17-18).

Ухвалою від 01 липня 2020 року про відкриття провадження в адміністративній справі судом ухвалено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 45-47).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області із заявою від 21 лютого 2020 року, зареєстрованою за № 657, про призначення пенсії за віком, додавши до неї зазначені в розписці-повідомленні документи (арк. спр. 68 зв., 69).

Згідно з інформацією, що міститься в ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії, стаж ОСОБА_1 для розрахунку права на пенсію за віком складає 26 років 01 місяць 22 дні, пільговий стаж за роботу за списком № 1 - 06 років 09 місяців 8 днів. До пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 07 липня 1992 року по 01 вересня 1992 року, з 03 вересня 1992 року по 25 жовтня 1992 року, з 15 квітня 1993 року по 12 травня 1993 року, з 19 липня 1993 року по 24 лютого 1994 року гірником на маркшейдерських роботах, гірником підземним на маркшейдерських роботах на шахті «Радуга» Державного підприємства «Первомайськвугілля»; період роботи з 22 травня 2014 року по 09 березня 2015 року та з 03 серпня 2016 року по 31 липня 2019 року гірником на маркшейдерських роботах на шахті «Гірська» Державного підприємства «Первомайськвугілля» зараховано до списку № 2 (арк. спр. 65 зв., 66).

Відповідно до протоколу без дати № 49 позивач не має права на пенсію (арк. спр. 65).

На час звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії позивач досягла 46-річного віку, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Попаснянським РВ УМВС України в Луганській області 05 червня 1998 року (арк. спр. 5-6, 25-27, 76).

Рішенням від 28 лютого 2020 року без номеру «Про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» гр. ОСОБА_1 » Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного пільгового стажу роботи та у зв`язку з недосягненням віку, з якого призначається пенсія (арк. спр. 7-8, 28-29, 63-64).

Відповідно до записів у трудовій книжці від 05 червня 1992 року серії НОМЕР_1 (арк. спр. 9-11, 30-34, 77-79) у межах спірних правовідносин ОСОБА_1 :

з 01 червня 1992 року по 01 вересня 1992 року, з 03 вересня 1992 року по 25 жовтня 1992 року, з 15 квітня 1993 року по 12 травня 1993 року та з 19 липня 1993 року по 28 січня 1997 року працювала на Шахті «Радуга» виробничого об`єднання «Первомайськвугілля» гірником на маркшейдерських роботах та гірником підземним на маркшейдерських роботах;

з 21 травня 2014 року по теперішній час працює у Відокремленому підрозділі Шахта «Гірська» Державного підприємства «Первомайськвугілля» на посаді гірника на маркшейдерських роботах 3 розряду.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

[…]

49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; […].

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

[…]

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок; […].

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Так судом встановлено, що на час звернення із заявою про призначення пенсії позивач не досягла встановленого пунктом 2 частини першої статті 114 Закону № 1058-ІV пенсійного віку - 49 років.

Що стосується тверджень позивача, що у зв`язку із прийняттям Конституційним Судом України рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 пенсія позивачу має бути призначена за умови досягнення нею 45 років, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) у редакції, чинній до внесення змін згідно з Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років із одночасним запровадженням правил поетапного збільшення показника поетапного цензу.

Відповідно до пункту 2 розділу ХV Закону № 1058-ІV в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон № 2148-VІІІ), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в» - «е» та «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Пунктом 16 цього розділу передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Отже, певний період після набрання чинності нормами Закону № 1058-ІV правила призначення пенсій за списком № 1 визначалися пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності нормами Закону № 2148-VІІІ, якими Закон № 1058-ІV доповнено, зокрема, статтею 114, яка визначає умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників, зокрема, тих, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Також Законом № 2148-VІІІ у новій редакції викладено пункт 2 розділу ХV Закону № 1058-ІV, відповідно до якого пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з пунктом 16 розділу ХV Закону № 1058-ІV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

У силу спеціальної вказівки у Законі № 2148-VІІІ наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01 жовтня 2017 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VІІІ.

Також зазначено, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VІІІ, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом № 213- VІІІ для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Конституційне провадження у справі № 1-р/2020 за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу І, пункту 2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII Конституційний Суд України відкрив ухвалою від 13 січня 2016 року № 1-у/2016. На той час пункт 16 розділу ХV Закону № 1058-ІV передбачав, що положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Але, у подальшому, як вже вищевказано, за Законом № 2148-VІІІ Закон № 1058-ІV доповнено розділом ХІV-1.

На момент розгляду цієї справи наведені положення Закону № 1058-IV такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), не визнавалися.

Отже, на момент досягнення позивачем 46 років та на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 1 призначається на умовах, визначених статтею 114 Закону № 1058-ІV, пунктом 2 частини другої якої визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки, які народилися, зокрема, з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року після досягнення 49 років.

Тому посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 суд вважає безпідставними та відхиляє.

До того ж, у рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 розглядалося питання щодо законності підвищення пенсійного віку для категорій працівників, що визначені у статті 13 Закону № 1788-ХІІ, натомість питання, які розглядаються у цій справі, стосуються віку, необхідного для отримання пенсійного забезпечення на пільгових умовах за віком за приписами статті 114 Закону № 1058-IV.

Суд зазначає, що станом на 1 квітня 2015 року позивач ще не досягла віку, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Зважаючи, що позивач не досягла встановленого пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV пенсійного віку, суд вважає правомірним рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV за заявою від 21 лютого 2020 року, внаслідок чого позовні вимоги про визнання протиправним та скасування зазначеного рішення належить залишити без задоволення.

Вимоги про зобов`язання призначити позивачу пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення за пенсією, а саме з 21 лютого 2020 року, є похідними від вимог про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з чим їх також належить залишити без задоволення.

Оскільки обчислення страхового стажу та визначення розміру пенсії є повноваженнями відповідача, які реалізовуються в процесі прийняття рішення про призначення пенсії, а позивач не досягла віку, з якого призначається пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, на цьому етапі позовні вимоги про зобов`язання зарахувати до пільгового стажу спірні періоди роботи є передчасними, а отже, їх також належить залишити без задоволення.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, довів суду правомірність оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані і у задоволенні позову слід відмовити повністю.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання даного позову покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (ідентифікаційний код 21792608, місцезнаходження: 93300, Луганська область, Попаснянський район, м. Попасна, вул. Шкільна, буд. 2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І. Чернявська