Справа № 520/5671/2020
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2020-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2020 р. № 520/5671/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Волошина Д.А.,

за участю секретаря судового засідання - Пузікової А.С.,

представника відповідача та третьої особи - Долгіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Куп`янської міської ради, третя особа Секретар Куп`янської міської ради, в.о. міського голови Говоров Валерій Станіславович про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просить суд:

- визнати розпорядження №61/ос від 16.04.2020 секретаря Куп`янської міської ради Говорова Валерія Станіславовича "Про звільнення" незаконним та скасувати;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника центру - адміністратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області;

- стягнути з відповідача на користь позивача середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу, тобто з 17.04.2020 по день фактичного поновлення на роботі, тобто по 18.08.2020, а саме: 32962,62 грн. (квітень - серпень 2020).

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 4500 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що розпорядження №61/ос від 16.04.2020 секретаря Куп`янської міської ради Говорова Валерія Станіславовича "Про звільнення" є необґрунтованим, незаконним, та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач повторно звільнив ОСОБА_1 з порушенням вимог, встановлених законодавством про працю. Жодного попередження про звільнення позивач не отримувала та позивачу не було запропоновано вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку може виконувати ОСОБА_1 з урахуванням її освіти, кваліфікації, досвіду. У зв`язку з чим просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 04.05.2020 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження на 25.05.2020 р. о 10:45 год.

Позивач та представник позивача в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи, просили розгляд справи проводити без їх участі.

Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позов, відповідно до якого зазначив, що у спірних правовідносинах діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Суд заслухавши пояснення відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 22.06.2012 р. проходила безперервну публічну службу у штаті органу місцевого самоврядування - Куп`янській міській раді Харківської області.

Рішенням Куп`янської міської ради LXI скликання від 26 липня 2019 року №1242-VII "Про упорядкування структури Куп`янської міської ради та її виконавчих органів, затвердження загальної чисельності апарату міської ради та її виконавчих органів" здійснено упорядкування структури міської ради, а саме ліквідовано центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Куп`янської міської ради, сектор кадрової роботи та винагород апарату виконавчого комітету Куп`янської міської ради, сектор по дотриманню законодавства про працю апарату Куп`янської міської ради та було утворено Центр надання адміністративних послуг, як постійно діючий робочий орган, у складі відділу організації документообігу та надання адміністративних послуг апарату виконавчого комітету Куп`янської міської ради. (а.с.68-78).

Розпорядженням №158/ос від 07.10.2019 прийнято рішення про звільнення з 07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 - начальника центру - адміністратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області із займаної посади у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників, п.1 ст. 40 КЗпП України.

Не погоджуючись з рішенням відповідача позивач звернувся з позовом до суду та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 р. у справі № 520/11789/19 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області (пр-т Конституції, буд. 3, м. Куп`янськ, Харківська область, 63701, ), третя особа: Секретар Куп`янської міської ради, в. о. голови ради Говоров Валерій Станіславович (пл. Леніна, Т2109, буд. 6, м. Куп`янськ, Харківська область, 63700, ) про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено у повному обсязі.

Скасовано розпорядження № 158/ос від 07.10.2019 секретаря Куп`янскої міської ради Говорова Валерія Станіславовича "Про звільнення".

Поновлено ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) на посаді начальника центру - адміністратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області.

Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 р. у справі № 520/11789/19, розпорядженням секретаря Куп`янської міської ради від 11.03.2020 р. №38/ос поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника центру - адміністратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області. (а.с.111).

Листом від 11.03.2020 р. №28/05-к та повторно, у зв`язку з неврученням попереднього листа «з інших причин», листом від 08.04.2020 №32/05-к повідомлено позивача про необхідність прибути для оформлення поновлення на посаді начальника центру - адміністратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами по справі, фактично позивач приступила до виконання своїх обов`язків 14.04.2020 р.

15.04.2020 року Виконавчим комітетом Куп`янської міської ради Харківської області викладено пропозицію про можливість призначення (переведення) на посаду, згідно якої у зв`язку із скороченням посади, на якій перебувала ОСОБА_1 , запропоновано роботу на посадах:

головного спеціаліста відділу економічного розвитку та проектної діяльності виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області, тимчасово, а період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами основного працівника;

головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області;

водія адміністративно-господарчої частини виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області.

Розпорядженням секретаря Куп`янської міської ради №61/06 від 16.04.2020 звільнено 16.04.2020 року ОСОБА_1 - начальника центру - адміністратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області із займаної посади у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників, п.1 ст. 40 КЗпП України.

Не погоджуючись з розпорядженням секретаря Куп`янської міської ради №61/06 від 16.04.2020, яким звільнено ОСОБА_1 із займаної посади, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правовідносини з приводу проходження публічної служби в органах та на посадах місцевого самоврядування унормовані, насамперед, приписами Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування " та Кодексом законів про працю України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Пунктом 1 ч. 1 статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Так, системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру вивільнення працівників у разі скорочення штату, яка передбачає:

1) повідомлення працівників не пізніше, ніж за два місяці;

2) запропонування працівнику всіх наявних вакантних посад (що були наявними на момент попередження працівника про звільнення та з`явилися протягом періоду з дня попередження до дня звільнення, а також існували безпосередньо станом на день звільнення), які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації;

3) перевірку наявності у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці, тобто здійснення їх порівняльного аналізу за такими критеріями.

Отже, лише виконання роботодавцем всіх у сукупності вищезазначених гарантій реалізації працівником права на працю при скороченні штатів є підставою для правомірного звільнення.

Як зазначалось судом вище, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 р. у справі № 520/11789/19, розпорядженням секретаря Куп`янської міської ради від 11.03.2020 р. №38/ос ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника центру - адміністратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області та фактично позивач приступила до виконання своїх обов`язків 14.04.2020 р.

Вказані обставини не заперечувались сторонами в ході розгляду справи та підтверджуються матеріалами справи.

З дослідженого в судовому засіданні аудіозапису судом встановлено, що наступного дня, 15.04.2020 року Виконавчим комітетом Куп`янської міської ради Харківської області в усному порядку озвучено позивачу пропозицію про можливість призначення (переведення) на інші посади у зв`язку із скороченням посади, на якій перебувала ОСОБА_1 .

Під особистий підпис позивача не було ознайомлено із зазначеною пропозицією та переліком посад.

Не отримавши згоди чи незгоди позивача з пропозицією щодо призначення (переведення) на інші посади, наступного дня - 16.04.2020 р. розпорядженням секретаря Куп`янської міської ради №61/06 від 16.04.2020 ОСОБА_1 - начальника центру - адміністратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області звільнено 16.04.2020 року із займаної посади у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників, п.1 ст. 40 КЗпП України.

З цього приводу суд зазначає, що в порушення приписів статті 49-2 КЗпП України позивача своєчасно, не пізніше ніж за два місяці, не було персонально попереджено про її вивільнення та звільнено через два дні після того, як позивач фактично приступила до виконання своїх посадових обов`язків, та через день після оголошення пропозиції про переведення.

Доказів того, що позивачу надавався достатній час для надання чи ненадання згоди на призначення (переведення) на іншу посаду відповідно до своєї кваліфікації, яку могла обіймати позивач у Виконавчому комітеті Куп`янської міської ради, відповідачем не надано.

Повідомлення про можливість призначення (переведення) на інші посади у зв`язку із скороченням посади від 15.04.2020 також не містить вказівки на час, в який особа повинна повідомити про своє рішення щодо призначення (переведення) на іншу посаду.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено процедуру звільнення, встановлену Кодексом законів про працю.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Суд зауважує, що із аналізу норм статті 235 КЗпП України вбачається, що у разі встановлення факту незаконного звільнення, орган, який вирішує спір, поновлює особу на посаді, яку вона займала до звільнення.

Враховуючи встановлений судом факт порушення відповідачем встановленої Законом процедури звільнення, а відтак, і факт незаконного звільнення позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав визнання незаконним та скасування розпорядження №61/ос від 16.04.2020 секретаря Куп`янської міської ради Говорова Валерія Станіславовича "Про звільнення" та поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника центру - адміністратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, дане рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника центру - адміністратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області підлягає негайному виконанню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу, тобто з 17.04.2020 по день фактичного поновлення на роботі, тобто по 18.08.2020, а саме: 32962,62 грн. (квітень - серпень 2020), суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає судовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці " за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Відповідно до пункту 5 розділу IV вказаного Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Згідно довідки Виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області від 15.05.2020 доходи позивача за два останні місяці роботи (березень - квітень 2020 року) становлять 1191,42 грн. Середньоденна заробітна плата за останні два місяці березень - квітень 2020 року за фактично відпрацьований час складає 397,14 грн.

Час затримки у поновленні на роботі становить 83 робочих дні, з 17.04.2020 по 18.08.2020, зокрема у квітні - 9 днів, у травні - 19 днів, у червні - 20 днів, у січні 2020 - 21 день, у липні - 23 дні, у серпні - 12 днів.

Отже, виплата за час вимушеного прогулу ОСОБА_1. з 17.04.2020 по день фактичного поновлення на роботі, а саме, 18.08.2020 становить 32962,62 грн. (397,14 грн. середньоденної заробітної плати х 83 днів вимушеного прогулу), з відрахуванням обов`язкових податків, платежів, зборів.

Згідно з п.2 ч.1 ст.371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в розмірі 4500 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

З огляду на викладене, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, виходить зі складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), надання до суду доказів, які стосуються спірних правовідносин.

Так, представником позивача до позовної заяви надано копію свідоцтва на право на зайняття адвокатською діяльністю №3717, виданого 22.22.2010, копію ордеру та договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 27.04.2020, відповідно до умов якого Клієнт доручає, а Адвокат зобов`язується здійснити представництво та/або надати інші види професійної правничої (правової) допомоги Клієнту на умовах і в порядку, що визначені Договором, а саме: представництво інтересів Клієнта у справі про визначення звільнення незаконним та поновлення на роботі. (а.с.34-35).

Також, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано детальний опису робіт, виконаних адвокатом, який містить тільки підпис представника позивача - адвоката Сербіної А.В.

Згідно детального опису робіт адвокатом надано послуги: консультування клієнта з приводу захисту її трудових прав, ознайомлення з документами, які надавались клієнтом, складення тексту позовної заяви на 9 арк., узгодження тексту позовної заяви із клієнтом, аналіз нових документів від клієнта, складання клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, складання клопотання про залучення третьої особи, подання узгодженої позовної заяви разом із додатками до суду 30.04.2020, ознайомлення із відзивом відповідача та додатками до нього, підготовка до розгляду справи, участь у судовому засіданні 30.06.2020, складання клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, Уточнення суми позовних вимог в частині розміру середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу станом на 30.06.2020.

Судом встановлено, що сума гонорару була визначена фіксованою сумою - 4500 грн.

Докази сплати позивачем вказаного гонорару представником позивача суду не надані.

У зв`язку з цим, суд зазначає, що відповідно до ст. 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" у цьому Законі терміни вживаються у такому значенні:

розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;

розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну;

розрахункова книжка - належним чином зброшурована та прошнурована книжка, зареєстрована в органах доходів і зборів, що містить номерні розрахункові квитанції, які видаються покупцям у визначених цим Законом випадках, коли не застосовуються реєстратори розрахункових операцій;

книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Форма та зміст розрахункових документів визначена Наказом Міністерства фінансів України 21.01.2016 № 13 "Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми № ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок)", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 р. за № 220/28350.

Суд зазначає, що до розрахункових документів відносяться, зокрема: касовий чек; товарний чек; розрахункова квитанція, прибутковий касовий ордер.

Одночасно суд зазначає, що договори, в тому числі про надання правової допомоги не можуть вважатися розрахунковими документами та підтверджувати факт сплати позивачем коштів за отриманні послуги (товари).

Таким чином, достатньою підставою для відмови в задоволенні зазначеного клопотання є недоведення позивачем та його представником того, що позивач дійсно поніс витрат на правову допомогу.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити щодо встановлення фіксованої суми гонорару за надання правової допомоги. Договором не визначений конкретний результат надання правової допомоги, не визначено, на якій саме стадії розгляду справи обов`язки адвоката будуть вважатися виконані відповідно до сплаченої суми гонорару в розмірі 4500 грн., одночасно договір передбачає низку послуг, які безпосередньо не пов`язані конкретно з розглядом справи, зокрема: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності Клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Також не були надані докази надання позивачу та не можуть бути враховані в якості допомоги, пов`язаної з розглядом цієї справи, такі послуги, передбачені договором від 27.04.2020, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності Клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, оскільки такі послуги виходять за межі послуг, пов`язаних саме з розглядом справи.

З огляду на те, що розмір витрат на правничу допомогу складається, в тому числі з перерахованих послуг, які не були надані та/або не можуть бути враховані як послуги, пов`язані з розглядом справи, а договір містить фіксовану суму за надання усіх послуг, з урахуванням як наданих, так і не наданих послуг, без визначення вартості окремих складових або часу роботи адвоката, суд приходить до висновку про неможливість визначити окремо вартість наданих послуг на правничу допомогу щодо підготовки позовної заяви, представництва інтересів Клієнта у Харківському окружному адміністративному суді, підготовки процесуальних документів, підготовки та участі у судових засіданнях тощо, що також є підставою для відмови у стягненні витрат на правову допомогу.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що надані представником позивача до суду докази також не доводять співмірності розміру витрат на правничу допомогу адвоката часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягу наданих адвокатом послуг.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви щодо відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Виконавчого комітету Куп`янської міської ради (просп. Конституції, буд. 3, м. Куп`янськ, Харківська область, 63701, код 04058812), третя особа Секретар Куп`янської міської ради, в.о. міського голови Говоров Валерій Станіславович (пр. Леніна, Т2109, 6, м. Куп`янськ, Харківська область, 63700, код 33714382) про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Визнати розпорядження №61/ос від 16.04.2020 секретаря Куп`янської міської ради Говорова Валерія Станіславовича "Про звільнення" незаконним та скасувати.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника центру - адміністратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області.

Стягнути з Виконавчого комітету Куп`янської міської ради на користь позивача середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу, тобто з 17.04.2020 по 18.08.2020 в розмірі 32962,62 грн. (тридцять дві тисячі дев`ятсот шістдесят дві гривні 62 копійки) з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 25 серпня 2020 року.

Суддя Д.А. Волошин