Справа № 1915/19678/2012
Суддя: Грицак Р. М.
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2020 Справа №1915/19678/2012

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Грицака P.M.

за участю секретаря Лобач І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулося до суду із заявою про визнання виконавчого листа №1915/19678/2012 виданого 24 січня 2020 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у листопаді 2012 року ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання дій протиправними та зобов`язання продовжувати виплачувати пенсію відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження від 21.09.2006 року № В-40, яка видана Головним управлінням МНС України в Тернопільській області. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.02.2014 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2014 року у справі №1915/19678/12, у позові відмовлено. 27 листопада 2014 року ОСОБА_1 подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву про перегляд постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.02.2014 року за нововиявленими обставинами, в якій просив скасувати цю постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.05.2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2015 року, задоволено заяву ОСОБА_1 .

Постановою Вищого адміністративного суду України від 26.05.2016 постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.05.2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2015 року у цій справі скасовано. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.02.2014 за нововиявленими обставинами відмовлено.

Таким чином виконавчий лист №1915/19678/2012 від 24.01.2020 року повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки виданий без достатніх правових підстав.

Представник заявника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Калашник Н.Я. в судове засідання не з`явилася попередньо подавши до суду заяву у якій розгляд справи просить проводити у її відсутності, заяву підтримує та просить задовольнити з підстав зазначених у заяві.

Стягувач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився звернувшись до суду із заявою у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, проти задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню заперечує.

В силу вимог ч.4 ст.229 та ч.2 ст.374 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд заяви у відсутності стягувача та боржника без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

При цьому виконання судових рішень у адміністративних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено, що 26 листопада 2012 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання дій протиправними та зобов`язання продовжувати виплачувати пенсію відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження від 21.09.2006 року № В-40, яка видана Головним управлінням МНС України в Тернопільській області.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.02.2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2014 року, у позові відмовлено.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 21 січня 2016 року, вирішено: касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.02.2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2014 року у цій справі скасувати. Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії, без врахування довідки, виданої управлінням МНС в Тернопільській області від 21.09.2006 року №В-40. Зобов`язати Управління пенсійного фонду України в місті Тернополі проводити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження у 1986 році, на підставі довідки, виданої управління МНС в Тернопільській області 21.09.2006 року №В-40.

На підставі вказаної постанови Вищого адміністративного суду України Тернопільським міськрайонним судом 24 січня 2020 року було видано виконавчий лист.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 березня 2020 року ОСОБА_1 поновлено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №1915/19678/2012, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 24 січня 2020 року на виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 21 січня 2016 року про зобов`язання Управління пенсійного фонду України в місті Тернополі проводити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження у 1986 року, на підставі довідки, виданої управлінням МНС в Тернопільській області 21.09.2006 року №В-40.

02 липня 2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дубчак М.З. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62450281 з примусового виконання виконавчого листа №1915/19678/2012 виданого Тернопільським міськрайонним судом 24 січня 2020 року.

Разом з цим, 26 листопада 2014 року ОСОБА_1 подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву про перегляд постанови цього суду від 10.02.2014 року за нововиявленими обставинами, в якій просив скасувати цю постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 12.05.2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2015 року задоволено заяву ОСОБА_1 . Скасовано у зв`язку з нововиявленими обставинами постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.02.2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі, третіх осіб прокуратури Тернопільської області, Територіального управління МНС України у Тернопільській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, Департаменту соціального захисту населення Тернопільської облдержадміністрації, про визнання дій неправомірними та зобов`язання продовжувати виплачувати пенсію. Задоволено позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі, третіх осіб прокуратури Тернопільської області, Територіального управління МНС України у Тернопільській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, Департаменту соціального захисту населення Тернопільської облдержадміністрації, про визнання дій неправомірними та зобов`язання продовжувати виплачувати пенсію. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії, без врахування довідки, виданої управлінням МНС в Тернопільській області від 21.09.2006 року № В-40. Зобов`язано Управління пенсійного фонду України в місті Тернополі проводити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження у 1986 році, на підставі довідки, виданої управління МНС в Тернопільській області 21.09.2006 року № В-40.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 26.05.2016 року постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.05.2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2015 року у цій справі скасовано. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.02.2014 за нововиявленими обставинами відмовлено.

Оскільки як встановлено останніми, суд першої інстанції, висновки якого підтримав суд апеляційної інстанції, задовольняючи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, у своєму рішенні вказав на те, що зазначені позивачем обставини, а саме втрата законної сили наказу № 0330, який є у переліку нормативних актів МВС СРСР, є істотними та не були і не могли бути йому відомі, тобто, згідно ст. 245 КАС України є нововиявленими.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками судів попередніх інстанції, оскільки наведені обставини не є нововиявленими у зв`язку з тим, що факт втрати законної сили наказом № 0330, який є у переліку нормативних актів МВС СРСР, міг бути відомий суду першої інстанції за умови своєчасного направлення відповідного запиту, тобто, згідно ст.245 КАС України вказана обставина не є нововиявленою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржених судових рішень та відмову у задоволенні заяви позивача про перегляд за нововиявленими судових рішень.

Так, відповідно до статті 374 КАС України встановлено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю або частково у зв`язку із його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Тобто, підставами для задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є лише такі, а саме: якщо його було видано помилково; якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою; з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Обґрунтовуючи наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник вказує, що виконавчий лист видано без достатніх правових підстав, тобто помилково, вже після того, як рішення суду на підставі якого його видали було скасоване.

Проте як вбачається з матеріалів справи виконавчий лист № 1915/19678/2012 виданий на підставі постанови Вищого адміністративного суду України від 21 січня 2016 року згідно якої позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі задоволено та зобов`язано останніх проводити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження у 1986 році, на підставі довідки, виданої управління МНС в Тернопільській області 21.09.2006 року №В-40.

Вказана постанова оскарженню не підлягала та набрала чинності 21 січня 2016 року.

Про чинність вищевказаної постанови також зазначено у постанові Вищого адміністративного суду України від 26.05.2016 року якою відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.02.2014 за нововиявленими обставинами.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).

Тому суд приходить до висновку, що 02 липня 2020 року під час відкриття виконавчого провадження № 624502281 з примусового виконання виконавчого листа №1915/19678/2012 виданого 24 січня 2020 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області державним виконавцем було перевірено виконавчий документ на відповідність вимогам законодавства, постанова про відкриття провадження у порядку та строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження» не оскаржувалася, а отже на даний час є чинною.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що на теперішній час відсутні передбачені положеннями статті 374 КАС України підстави, за якими виконавчий лист № 1915/19678/2012 визнається таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, оскільки, вказаний виконавчий документ не було видано помилково, обов`язок боржника щодо виконання вказаного виконавчого листа станом на день розгляду заяви є наявним, постанова Вищого адміністративного суду України від 21 січня 2016 року, згідно якої Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі зобов`язано проводити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження у 1986 році, на підставі довідки, виданої управління МНС в Тернопільській області 21.09.2006 року №В-40 станом на сьогодні є чинною та не виконаною, а відтак у задоволенні заяви Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання виконавчого листа №1915/19678/2012 виданого 24 січня 2020 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області таким, що не підлягає виконанню слід відмовити.

Керуючись ст. ст.243, 248, 374 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання виконавчого листа №1915/19678/2012 виданого 24 січня 2020 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі, третіх осіб прокуратури Тернопільської області, Територіального управління МНС України у Тернопільській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, Департаменту соціального захисту населення Тернопільської облдержадміністрації про визнання дій неправомірними та зобов`язання продовжити виплату пенсії таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду у 15-денний строк з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 17 серпня 2020 року.

СуддяР. М. Грицак