Справа № 440/3126/19
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2020-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 440/3126/19

адміністративне провадження № К/9901/5182/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2020 у справі №440/3126/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску,

УСТАНОВИВ:

21.02.2020 Головне управління ДПС у Полтавській області звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2020 у справі №440/3126/19.

Ухвалою Верховного Суду від 16.03.2020 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишено без руху, зобов`язано скаржника надати до суду документ про сплату судового збору за подання касаційної скарги, зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України підстави (підстав).

Ухвалою Верховного Суду від 25.06.2020 скаржнику продовжено строк для усунення недоліків касаційної скарги.

21.07.2020 (згідно з трек-номером поштового відправлення) Головне управління ДПС у Полтавській області звернулось до Верховного Суду з заявою про усунення недоліків касаційної скарги.

Податковим органом надано платіжне доручення від 09.07.2020 №1557, яким сплачено 1536,80 грн судового збору за подання касаційної скарги у справі №440/3126/19.

Відповідно до Реєстру підтверджень оплати із Казначейства зарахування коштів відбулось 13.07.2020.

Скаржником зазначено, що касаційна скарга подається з підстав, передбачених пунктом 3 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України - відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Скаржник вважає, що чинним законодавством не врегульовано тих правовідносин, за умови настання яких платник єдиного внеску звільняється від обов`язку щодо сплати обов`язкових платежів з єдиного внеску. Положеннями частини 2 статті 8 та статті 12 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що єдиний внесок не входить до системи оподаткування, з огляду на це обставини, які мають бути встановлені по справі №440/3126/19, не відносяться до категорій справ з наявною правовою позицією Верховного Суду, на які посилається Другий апеляційний адміністративний суд в оскаржуваній постанові від 27.01.2020, а отже зазначена справа підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності. Такий перелік не є вичерпним.

Зокрема, відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави вважати, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Предметом спору у цій справі є визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 08.08.2019 на загальну суму 11 712,90 грн.

На підставі наведеного, оцінивши характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, встановивши, що предмет спору не віднесений до переліку справ, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, колегія суддів вважає, що ця справа є справою незначної складності.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що вищезгадану касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень не міститься.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідачем було заявлено клопотання про заміну відповідача з Головного управління ДФС у Полтавській області () на Головне управління ДПС у Полтавській області ().

Скаржником зазначено, що Головне управління ДПС у Полтавській області є правонаступником Головного управління ДФС у Полтавській області відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління ДПС у Полтавській області, затвердженого наказом ДПС України від 12.07.2019 №14.

Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином, Верховний Суд приходить до висновку щодо задоволення вищенаведеного клопотання про заміну відповідача з Головного управління ДФС у Полтавській області () на правонаступника - Головне управління ДПС у Полтавській області ().

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 52, 328, 330, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Клопотання Головного управління ДПС у Полтавській області задовольнити, замінити відповідача у справі №440/3126/19 з Головного управління ДФС у Полтавській області () на правонаступника - Головне управління ДПС у Полтавській області ().

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2020 у справі №440/3126/19.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіІ.А. Васильєва С.С. Пасічник В.П. Юрченко