Справа № 640/17989/20
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2020-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

25 серпня 2020 року м. Київ № 640/17989/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Головань О.В., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1
до Секретаря Великої Палати Верховного суду Князєва Всеволода
про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Секретаря Великої Палати Верховного суду Князєва В. про зобов`язання передати адресату скаргу від 30.06.2020 р., стягнення моральної шкоди в розмірі посадового окладу судді ВПВС.

Згідно з матеріалами позову та інформацією ЄДРСР у червні 2018 р. Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Верховного суду, в якому позивач просив суд зобов`язати відповідача визначити підсудність цивільної справи за його позовною заявою від 22 грудня 2017 року до суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Горелкіної Н.А., Кафідової О.В., Червинської М.Є., Гвоздика П.О., Ізмайлової Т.Л., Гулька Б.І., Глущенко С.В., Сердюка В.В. про визнання незаконною відмову у відкритті касаційного провадження та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.08.2018 р. у справі №826/8903/18 у відкритті провадження у справі відмовлено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2018 р. у вказаній справі судове рішення залишене без змін.

Ухвалами Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 06.11.2019 р., 11.03.2019 р., 08.04.2019 р., 10.05.2019 р., 22.07.2019 р., 09.09.2019 р., 25.09.2019 р. та 24.10.2019 р. відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на вказані судові рішення.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2020 р. відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 на ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року, від 11 березня 2019 року, від 08 квітня 2019 року, від 10 травня 2019 року, від 22 липня 2019 року, від 08 серпня 2019 року, від 09 вересня 2019 року, від 25 вересня 2019 року та від 24 жовтня 2019 року у справі № 826/8903/18 за позовом ОСОБА_1 до Верховного Суду про зобов`язання вчинити дії.

В подальшому ОСОБА_2 звертався зі скаргами щодо судового рішення по справі №826/8903/18.

30.06.2020 р. ОСОБА_2 звернувся зі скаргою на ім`я Голови Верховного Суду Данішевської В.І. щодо незаконної відмови у наданні судового захисту від явного і очевидного свавілля, в якій також просив розглянути подані ним попередньо скарги по суті Великою Палатою Верховного Суду за його участі.

Листами від 08.05.2020 р. та від 15.07.2020 р. за підписом Секретаря Великої Палати Верховного суду Князєва В. позивача повідомлено про те, що задовольнити подане клопотання у обраний спосіб не вбачається можливим.

Тобто, фактично скарга позивача від 30.06.2020 р. стосується розгляду по суті його звернень щодо перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень по справі №826/8903/18, оскільки він не згоден з судовими рішеннями по справі.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України).

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором в розумінні КАС України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Пунктом 4.2 рішення Конституційного Суду України від 23.05.2001 р. №6-рп/2001 (справа за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців третього, четвертого, п`ятого статті 248-3 Цивільного процесуального кодексу України та за конституційними зверненнями громадян щодо офіційного тлумачення положення абзацу четвертого статті 248-3 Цивільного процесуального кодексу України (справа щодо конституційності статті 248-3 ЦПК України) визначено, що відповідно до частини першої статті 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (частина перша статті 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Отже, судді під час розгляду ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб`єктами владних повноважень, оскільки не здійснюють владні управлінські функції, а тому не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв`язку з розглядом судових справ.

Оскільки звернення позивача до Верховного Суду після постановлення ухвали Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2020 р. стосуються саме його незгоди з цією ухвалою, фактично позовні вимоги пов`язані зі здійсненням правосуддя в іншій адміністративній справі, і у даному випадку при розгляді скарги від 30.06.2020 р. відповідач не здійснював владних управлінських функцій відносно позивача.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.07.2007 р. "Про незалежність судової влади" роз`яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

При цьому, дії суду (судді), вчинені при виконанні своїх обов`язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду й вирішення в судових засіданнях в особливій, установленій законом процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є процесуальними, а не управлінськими. Оскарження в будь-який спосіб процесуальних актів, дій (бездіяльності) судів і суддів при розгляді конкретної справи поза передбаченим процесуальним законом порядком не допускається.

У порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності та не пов`язані зі здійсненням судом провадження у справі, результатом якого є прийняття акта органом судової влади.

З огляду на вищевикладене в сукупності суд прийшов висновку, що позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки не пов`язані зі здійсненням відповідачем владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а тому даний спір не є публічно-правовим і не підпадає під визначення адміністративної справи.

Ухвала Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2020 р. є остаточним судовим рішенням, і не може бути переглянута шляхом скерування скарг до Великої Палати Верховного Суду.

Також суд зазначає, що у випадку допущення суддями Верховного Суду при розгляді справи №826/8903/18 дисциплінарного проступку це може бути предметом розгляду Вищої ради правосуддя, і позивач скористався цим способом захисту його права, про що свідчить долучена до позову копія про реєстрацію скарги від 13.01.2020 р.

Щодо виконання передбаченого ч. 6 ст. 170 КАС України обов`язку роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи, суд зазначає, що спір не підлягає розгляду в судовому порядку взагалі.

Зокрема, згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленої, в тому числі, по справі № 820/5586/16, при вирішенні питання щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі за пунктом 2 частини першої цієї статті поняття спору, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, слід тлумачити в контексті частини третьої статті 124 Конституції України в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підпадають під юрисдикцію саме адміністративних судів, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. http://reyestr.court.gov.ua/Review/73369166

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі вищенаведеного, ч. 1 ст. 170, 295 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Роз`яснити позивачу, що спір не підлягає розгляду в судовому порядку.

3. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачу негайно.

4. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому повернуті супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі.

5. У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Суддя О.В. Головань