Справа № 520/5519/2020
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2020-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

20 серпня 2020 р. № 520/5519/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дирявої К.І.,

представника позивачів - Якименка О.В.,

представника відповідача - Чернишова К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання протиправними відмов та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просять суд:

- визнати протиправними відмови Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, оформлені листом від 02.10.2019 П-12556/0-6118/0/95-19 "Про розгляд заяви", у наданні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно КВЦПЗ-01.03.);

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області надати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0 га кожна, для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно КВЦПЗ-01.03.), яка знаходиться на території Медведівської сільської ради Кегичівського району Харківської області за межами населених пунктів.

В обґрунтування позову зазначено, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, яка оформлена листом від 02.10.2019 П-12556/0-6118/0/95-19 "Про розгляд заяви", у наданні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно КВЦПЗ-01.03.) є протиправною та такою, що порушує права позивачів.

Ухвалою суду від 04.05.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене провадження в адміністративній справі за вищезазначеним позовом.

Представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що позовні вимоги позивачів є протиправними та необґрунтованими. При цьому, представником відповідача вказано, що земельні ділянки, які бажають отримати позивачі, перетинаються із земельною ділянкою, яка відповідно до державного акту на право постійного користування землею серія ІV-ХР № 000001 перебуває у користуванні ОСОБА_5 , про що зроблено запис у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею (громадянами) на території Кегичівської районної ради народних депутатів за № 106 від 19.04.1999 року. Водночас, представником відповідача вказано, що у Відділі відсутні відомості щодо припинення права користування або визнання не чинним зазначеного державного акту на право постійного користування землею. Вказані обставини, на думку представника відповідача, свідчать про наявність правових підстав, передбачених ч.5 ст. 116 Земельного кодексу України та ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Також, представником відповідача вказано на дискреційність повноважень відповідача стосовно надання дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Ухвалою суду від 01.06.2020 р. розгляд справи №520/5519/2020 ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивачів в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із клопотанням від 05 вересня 2019 року, в яких просили надати їм дозволи на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2.0 га для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно КВЦП3-01.03.), які знаходяться на території Лозівської сільської ради Кегичівського району Харківської області за межами населених пунктів за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером №:03:000:0433.

Надані клопотання підписані представником за довіреністю Суровцовою З.А. та разом з додатками надіслано засобами поштового зв`язку на адресу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Також судом встановлено, що до клопотань позивачами додані наступні документи: копія паспорту, копія ідентифікаційного коду, документ, що підтверджує участь в антитерористичній операції; графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Під час судового розгляду справи встановлено, що за результатами розгляду клопотань позивачів Головне управління Держгеокадастру у Харківській області листом від 02.10.2019 року №П-12298/0-6117/0/95-19 "Про розгляд заяви" позивачів повідомлено про відмову у наданні дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. При цьому, в якості підстави для відмови у наданні зазначених дозволів із посиланням на приписи ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України, якою передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом, вказано на обставини того, що за інформацією Відділу земельні ділянки, які визначені на доданих до клопотань графічних матеріалах, зокрема, і позивачів перебувають у постійному користуванні третьою особою згідно з державним актом на право постійного користування землею.

Позивачі, вважаючи зазначену відмову протиправною, звернулись до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Представником відповідача у наданому до суду відзиві на позов вказано, що за інформацією Відділу у Кегичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області земельні ділянки, які зазначені на доданих до клопотань позивачами графічних матеріалах, перебувають у постійному користуванні третіх осіб згідно з державними актами на право постійного користування землею. Також вказано, що для належної підготовки правової позиції, Головним управлінням було направлено запит від 19.05.2020 р. № 5486/34-20-0.14.2 про надання інформації до Відділу у Кегичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, у відповідь на який було надано лист від 22.05.2020 р. № 601/413-20 про надання інформації, в якому зазначено, що земельна ділянка, яку бажають отримати у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 площею 2,0000 га, яка знаходиться на сформованій земельній ділянці кадастровий номер :03:000:0433 загальною площею 50,3974 га. В той же час, вказано, що земельна ділянка :03:000:0433 сформована під час здійснення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення у 2013 році. Відповідно до НКС зазначена земельна ділянка державної форми власності, сільськогосподарські угіддя - рілля, цільове призначення - 01,02 для ведення фермерського господарства. Земельні ділянки, які бажають отримати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 місце розташування яких зазначено у наданому графічному матеріалі, розташована земельна ділянка, відповідна до державного акту на право постійного користування землею серія ІУ-ХР № 000001 користувачем земельної ділянки є ОСОБА_5 , про що зроблено запис у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею (громадянами) на території Кегичівської районної ради народних депутатів за № 106 від 19.04.1999 (Книга № 0001) та у Відділі відсутні відомості щодо припинення права користування або визнання не чинним Державного акту на право постійного користування землею серія ІV-ХР № 000001. Відповідно до інформації ДЗК відомості відсутні щодо реєстрації речового права.

По суті позовних вимог суд зазначає, що такі регулюються Земельним кодексом України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 1 ст. 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо) (ч. 2 ст. 22 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Як передбачено п. б ч. 2 ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га.

Згідно з ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що законодавцем визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У такому випадку відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб`єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об`єкта вимогам, зазначеним у Земельному кодексі України, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку, або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 4 ст. 121 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Суд зазначає, що правовий статус Головного управління Держгеокадастру у Харківській області визначено Положенням про ГУ Держгеокадастру у області, затвердженим Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства № 333 від 29.09.2016 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2016 року за вих. № 1391/29521.

Підпунктом 13 пункту 4 Положення про ГУ Держгеокадастру у області встановлено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України.

Під час судового розгляду справи встановлено, що позивачами до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надано клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0 га кожна, для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно КВЦПЗ-01.03.), яка знаходиться на території Медведівської сільської ради Кегичівського району Харківської області за межами населених пунктів.

При цьому, позивачами було надано всі необхідні документи, передбачені нормами Земельного кодексу України для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення у власність земельної ділянки.

Водночас, стосовно посилань представника відповідача у наданому до суду відзиві на позов на обставини того, що надання дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачам може призвести до порушення прав третіх осіб, суд зазначає, що останні є необґрунтованими та не доведеними з огляду на відсутність належних доказів порушення прав третіх осіб.

Так, суд зазначає, що під час розгляду справи представником відповідача не надано доказів того, що земельні ділянки, стосовно яких позивачами подано клопотання мають перетин із земельною ділянкою, якою користується відповідно до державного акту на право користування земельною ділянкою ОСОБА_5 .

При цьому, суд зазначає, що надані до суду графічні матеріали не дають суду підстав достеменно вважати, що зазначені земельні ділянки перетинаються.

Крім того, суд зазначає, що рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не породжує у позивачів законного інтересу, який міг би бути предметом судового захисту, оскільки надання відповідачем дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка не є вільною, не дозволяє позивачу отримати таку земельну ділянку у власність без рішення про припинення права власності інших осіб.

Водночас, суд наголошує, що обставини отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вищезазначеної земельної ділянки у власність не є безумовним свідченням того, що ця земельна ділянка буде передана особі у власність.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 березня 2018 року по справі №463/3375/15-а.

Стосовно доводів представника відповідача щодо втручання у дискреційні повноваження у разі зобов`язання відповідача надати позивачам дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, суд зазначає наступне.

За Рекомендацією № R (80) 2 комітету державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 2 ст. 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд зазначає, що у даній справі повноваження стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивовано відмови у його наданні, регламентовано ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України. Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Застосовуючи ці підходи до справи, що розглядається, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що зобов`язання відповідача надати позивачам дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0 га кожна, для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно КВЦПЗ-01.03.), яка знаходиться на території Медведівської сільської ради Кегичівського району Харківської області за межами населених пунктів є втручанням у дискреційні повноваження органу виконавчої влади.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивачів.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ) до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (вул. Космічна, 21, 8-9 пов., м. Харків, 61145) про визнання протиправними відмов та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними відмови Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, оформлені листом від 02.10.2019 П-12556/0-6118/0/95-19 "Про розгляд заяви", у наданні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно КВЦПЗ-01.03.).

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області надати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0 га кожна, для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно КВЦПЗ-01.03.), яка знаходиться на території Медведівської сільської ради Кегичівського району Харківської області за межами населених пунктів.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 25 серпня 2020 року.

Суддя Мельников Р.В.