Справа № 803/376/17
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 803/376/17 пров. № 857/Н-81/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Бруновської Н.В., Улицького В.З.

за участю секретаря судового засідання - Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2017 року за наслідками розгляду апеляційної скарги Апеляційного суду Волинської області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі №803/376/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Волинської області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2017 року у якій просить суд скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2017 року в справі № 803/376/17 та прийняти рішення, яким залишити в силі постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року.

У обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 зазначає те, що рішенням Конституційного Суду України від 15.04.2020 року № 2-р(ІІ)/2020 у справі № 3- 311/2018 (4182/18, 4632/19, 5755/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 року № 1166-VII, яким із Закону № 2453-VI виключено статтю 136, частиною першою якої передбачалось право судді, який вийшов у відставку, на виплату вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Оскільки при розгляді адміністративної справи № 803/376/17 суд застосував положення Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 року №1166-VII, які вказаним рішенням Конституційного Суду України визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), то, на думку заявника, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року належить скасувати і задовольнити адміністративний позов.

Заявник вважає, що рішення Конституційного суду України від 15.04.2020 року № 2-р(ІІ)/2020, яким визнано неконституційними положення закону, є виключною обставиною, яка має істотне значення для перегляду судового рішення.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Апеляційного суду Волинської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 при виході у відставку вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. Зобов`язати Апеляційний суд Волинської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду 26 червня 2017 року апеляційну скаргу Апеляційного суду Волинської області задоволено. Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28.03.2017 року у справі №803/376/17 скасовано, та прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням, позивач звернувся до суду із заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2017 року.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог заяви, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 з 27 серпня 1984 року по 30 листопада 1992 року працював на посаді народного судді Володимир-Волинського міського суду, а з грудня 1992 року обіймав посаду судді Волинського обласного суду, який 20 серпня 2001 року перейменований на Апеляційний суд Волинської області. З 30 жовтня 2006 року по 13 квітня 2015 року виконував обов`язки заступника голови Апеляційного суду Волинської області

На підставі постанови Верховної Ради України від 08.09.2016 року № 1515-VIII "Про звільнення суддів" позивача звільнено з посади судді Апеляційного суду Волинської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

На підставі наказу Апеляційного суду Волинської області від 15.09.2016 року № 9.7/15 "Про звільнення суддів" ОСОБА_1 звільнений з посади судді Апеляційного суду Волинської області.

При звільненні з посади судді позивачу не виплачена вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою судді, що стало підставою для звернення до суду з адміністративним позовом.

У постанові від 26.06.2017 року Львівський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про те, що на день звільнення ОСОБА_1 з посади судді Апеляційного суду Волинської області, у зв`язку із поданням заяви про відставку, у Законі України "Про судоустрій і статус суддів" була відсутня норма, яка б передбачала виплату вихідної допомоги судді, який вийшов у відставку, а відтак у відповідача були відсутні правові підстави для виплати вихідної допомоги позивачу.

При цьому, суд зазначив, що Закон України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", яким було виключено статтю 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI (яка передбачала виплату вихідної допомоги судді, який вийшов у відставку), неконституційним у встановленому порядку визнаний не був.

Частиною першою статті 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" було встановлено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Пунктом 28 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 року, який набрав чинності з 01.04.2014 року, у Законі України "Про судоустрій і статус суддів" статтю 136 виключено.

Статтею 143 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402- VIIІ, який набув чинності з 30 вересня 2016 року, відновлено право судді на отримання вихідної допомоги у зв`язку з відставкою в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою.

Отже, судді, щодо яких в період з 01.04.2014 року по 30.09.2016 року було прийнято рішення Верховною Радою України про звільнення з посади у відставку, не мали права на отримання вихідної допомоги при звільненні.

15.04.2020 року Конституційний Суд України прийняв рішення № 2-р (ІІ)/2020 у справі № 3-311/2018, яким визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 року № 1166-VII, яким із Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI в редакції до внесення змін Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII виключено статтю 136, частиною першою якої передбачалось право судді, який вийшов у відставку, на виплату вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Отже, рішенням Конституційного Суду України від 15.04.2020 року № 2-р (ІІ)/2020 у справі № 3-311/2018 відновлено право суддів, щодо яких в період з 01.04.2014 року по 30.09.2016 року прийнято рішення Верховною Радою України про звільнення з посади у відставку, на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 361 КАС підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Статтею 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 року № 1166-VII, яким із Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI в редакції до внесення змін Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII виключено статтю 136, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 15.04.2020 року.

Отже, з 15.04.2020 року судді мають право на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою відповідно до статті 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що визнання неконституційними певних положень чинного законодавства в подальшому, не може мати наслідком визнання протиправними дій/рішень відповідача, які були вчинені/прийняті до визнання таких норм неконституційними, оскільки відповідач є суб`єктом владних повноважень, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, а тому не наділений повноваженнями не враховувати чинні на час прийняття відповідного рішення норми законодавства.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, яка входить до складу палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, в постанові від 17.12.2019 року у справі № 808/2492/18, відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, зазначив, що наявність рішення Конституційного Суду України не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки під час розв`язання спору. На час виникнення спірних правовідносин та на час ухвалення рішення судом закон був чинним та підлягав застосуванню.

В постанові від 25.07.2019 року у справі № 804/3790/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, що належить до палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян, відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, висловив правову позицію про те, що рішення Конституційного Суду України на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки такі виникли до прийняття зазначеного рішення Конституційного Суду України, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Таким чином, підхід, сформований рішеннями Верховного Суду, не визнає права на перегляд за виключними обставинами судових рішень з підстав, передбачених п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, з тої причин, що на момент ухвалення судових рішень норма закону, згодом визнана неконституційною, була чинною.

Зважаючи на те, що Конституційний Суд України визначив, що підпункт 1 пункту 28 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 року № 1166-VII, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність та не встановив ретроспективну дію рішення від 15.04.2020 року, апеляційний суд вважає, що Львівський апеляційної адміністративний суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Апеляційного суду Волинської області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

З огляду на викладене суд Восьмий апеляційної адміністративний суд приходить до переконання, що суд апеляційної інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак у задоволенні заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2017 року слід відмовити.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229 ч. 4, 241, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 368, 369 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2017 року за наслідками розгляду апеляційної скарги Апеляційного суду Волинської області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі №803/376/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Волинської області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2017 року у справі №803/376/17 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді Н. В. Бруновська
В. З. Улицький
Повний текст ухвали складено 27 серпня 2020 року.