Справа № 280/4020/20
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року (об 11 год. 50 хв.)Справа № 280/4020/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., за участю секретаря Лялько Ю.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач), в якому просить:

визнати протиправним рішення відповідача, яке оформлене повідомленням від 24.01.2020 №846/0218 заступника начальника Пологівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру), яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком;

зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08 січня 2020 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08 січня 2020 року, після досягнення 60 років, звернувся із заявою про призначення пенсії за віком до ГУ ПФУ в Запорізькій області, подавши письмову заяву та необхідні документи до Пологівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру), однак 24 січня 2020 року йому було направлено повідомлення від 24.01.2020 №846/0218, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки відповідно до наданих документів страховий стаж позивача складає 20 років 11 місяців 08 днів. Вважає, що це не відповідає дійсності, оскільки на час звернення мав необхідний стаж, який дає право на пенсію, а тому просить скасувати спірне повідомлення заступника начальника Пологівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) та зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію за віком з 08 січня 2020 року.

Ухвалою судді від 22.06.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, призначене перше судове засідання на 21 липня 2020 року. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 10 липня 2020 року на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву (№31844), у якому стверджує, що за результатами розгляду наданих позивачем документів, відділом з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління було обчислено страховий стаж позивача, що складає 20 років 11 місяців 08 днів, тому було прийнято рішення відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відмовити йому у призначення пенсії за відсутності на момент звернення необхідного стажу не менше 26 років, наявність якого дає право на пенсію за віком після досягнення 60 років. Ураховуючи викладене, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

16 липня 2020 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив (вх. №32601), у якій додатково зауважує, що ним була у Воскресенській сільській раді Пологівського району Запорізької області отримана архівна довідка від 19.05.2020 №78, відповідно до якої в особових рахунках по нарахуванню заробітної плати працівникам колгоспу ім. Жданова за період з 05 вересня по грудень 1977 року наявні відомості про роботу позивача та заробітну плату, а саме: вересень - 21 трудодень, жовтень - 25, листопад - 26, грудень - 26, а разом 98 трудоднів, що співпадає із відомостями, зазначеними у трудовій книжці № НОМЕР_1 . Щодо зарахування до трудового стажу періоду навчання на підготовчому відділенні ХЗВІ з 01.12.1980 по 23.07.1981 вказує, що за нормами законодавства, що діяло у 1980-1981 роках, слухачі підготовчого відділення за правовим статусом були прирівняні у правах до студентів вищого навчального закладу, а час навчання на підготовчому відділенні за денною формою навчання не переривав трудового стажу, тому підлягає зарахуванню до трудового стажу. Стосовно періоду стажу позивача з 02.01.1992 по 24.09.1996 у Птахрадгоспі «Пологівський» вказує, що працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань призначення пенсії за віком на загальних підставах. Просить суд врахувати викладені відомості при прийнятті рішення по суті позову.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України, справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення 60 років, 08 січня 2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком, подавши письмову заяву та необхідні документи до Пологівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру).

Однак, 24 січня 2020 року позивачу направлене повідомлення №846/0218 про відмову в призначенні пенсії за віком, відповідно до якого відповідачем повідомлено що за наслідками розгляду його заяви прийняте рішення згідно з п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю на момент звернення необхідного стажу не менше 26 років, наявність якого дає право на пенсію за віком після досягнення 60 років, оскільки відповідно до наданих документів страховий стаж позивача складає 20 років 11 місяців 08 днів.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та просить зобов`язати відповідача призначити і виплатити йому пенсію за віком з 08 січня 2020 року, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з вимогами частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

Як встановлено статтею 48 Кодексу законів про працю України та статтею 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637(далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993р. № 637, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310, та чинних на час розгляду справи (надалі по тексту - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Слід також відмітити про встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення , відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

В силу вимог пункту 13 Основних положень відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається па голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту та правилами трудового розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Страховий та трудовий стажі позивача підтверджується даними трудових книжок колгоспника №1374 від 05.03.1978, №1374-44 від 05.05.1980, трудової книжки НОМЕР_2 від 05.01.1992, а також архівними довідками Воскресенської сільської ради від 03.10.2018 №186, від 19.04.2019 №81, від 11.03.2020 №59, від 12.03.2020 №62, №63, №64, від 19.05.2020 №78, №79 та архівною довідкою від 23.10.2018 №49-18/126.

Так, у трудовій книжці № НОМЕР_1 та у трудовій книжці № НОМЕР_3 початком трудового стажу позивача у колгоспі ім. Жданова вказане «1977», кількість відроблених трудоднів за рік - 98 при встановленому мінімумі 80.

Відповідно до архівної довідки від 19.05.2020 №78, яка видана Воскресенською сільською радою Пологівського району Запорізької області, в особових рахунках по нарахуванню заробітної плати працівникам колгоспу ім. Жданова за період з 05 вересня по грудень 1977 року наявні відомості про роботу та заробітну плату позивача, а саме: вересень - 21 трудодень, жовтень - 25, листопад - 26, грудень - 26, а разом - 98 трудоднів, що відповідає даними трудової книжки колгоспника.

Оскільки позивачем по справі наданими до суду архівними довідками та записами в його трудовій книжці повністю підтверджено факт його роботи у колгоспі ім. Жданова, суд вважає, що ГУ ПФУ в Запорізькій області протиправно не враховано до страхового стажу період роботи позивача з 05.09.1977 по 27.11.1977 (включно).

Крім того, трудовий стаж позивача після звільнення з лав Радянської армії відповідачем врахований, як робота у колгоспі ім.Жданова у період з 01.07.1980 по 31.12.1980, при цьому, у трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 та №1374-44 початком трудового стажу у цей період вказане «1980».

Відповідно до архівних довідок від 12.03.2020 №63 і №64, які видані Воскресенською сільською радою Пологівського району Запорізької області, в особових рахунках по нарахуванню заробітної плати працівникам колгоспу ім.Жданова за період з червня включно по грудень включно 1980 року наявні відомості про роботу позивача та нараховану заробітну плату за кожен з цих місяців, у 1980 році позивачем відпрацьоване 108 трудоднів при встановленому мінімумі 101 трудодень.

При цьому, з 01 грудня 1980 року позивач був зарахований слухачем підготовчого відділення денної форми навчання Харківського зооветеринарного інституту імені М.М.Борисенка, що підтверджується архівною довідкою від 19.05.2020 № 79.

Таким чином, на думку суду, стаж роботи позивача у колгоспі ім.Жданова має бути врахований не з 01 липня 1980 року по 31 грудня 1980 року, а з 01 червня 1980 року по 30 листопада 1980 року (включно), що саме відповідачем не спростоване.

Стосовно періоду навчання позивача на підготовчому відділенні Харківського зооветеринарного інституту імені М.М.Борисенка у період з 01 грудня 1980 року по 23 липня 1981 року (включно) та зарахування вказаного періоду до трудового стажу суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Згідно з пунктом "е" статті 3 Закону №1788-ХІІ право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти.

Відповідно до пункту "д" частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

У відповідності до частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 цієї статті Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Як вже зазначалось, відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як вбачається із позовної заяви та підтверджується даними архівної довідки Харківської державної зооветеринарної академії від 23.10.2018 № 49-18/126, позивач з 01 грудня 1980 по 23 липня 1981 року (наказ №361 від 01.12.1980) був слухачем підготовчого відділення денної форми навчання у Харківському зооветеринарному інституті імені М.М.Борисенка, а у подальшому зарахований студентом І-го курсу зооінженерного факультету денної форми навчання з 01 вересня 1981 (наказ № 213 від 24.07.1981).

Підготовчі відділення при вищих навчальних закладах були створені відповідно до Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 20.08.1969 №681 «Про організацію підготовчих відділень при вищих навчальних закладах» та Постанови ЦК КПУ та Ради Міністрів УРСР від 08.10.1969 №573.

Вказаними нормативно-правовими актами визначалося, що: 1) "при організації підготовчих відділень передбачається проведення учбових занять по денній, вечірній та заочній формах навчання...; створення відділень при наявності не менше 100 слухачів, які навчаються з відривом і без відриву від виробництва; строк навчання з відривом від виробництва - 8 місяців, без відриву від виробництва - 10 місяців" (п. 2 зазначених нормативних актів); 2) "на підготовчі відділення приймаються особи з закінченою середньою освітою з числа передових робітників, колгоспників і демобілізованих з рядів Збройних Сил СРСР. Молоді робітники і колгоспники, які вступають на підготовчі відділення, повинні мати стаж практичної роботи (не менше одного року). Відбір і направлення молоді на ці відділення здійснюються безпосередньо керівниками промислових підприємств, установ, організацій транспорту і зв`язку, радгоспів, колгоспів, командуванням військових частин за рекомендацією партійних, комсомольських і профспілкових організацій" (п. 3 зазначених нормативних актів). 3) "слухачам підготовчих відділень, зарахованим на навчання з відривом від виробництва, виплачується, стипендія в розмірі, встановленому для студентів І курсів вищих учбових закладів (п. 5 та 10 відповідно), при яких організовані підготовчі відділення, у відповідності з Постановою Ради Міністрів СРСР від 09.07.1963 № 774 та розпорядження Ради Міністрів УРСР від 27.07.1963 № 1114".

Крім цього, відповідно до вищевказаних нормативно-правових документів було розроблено та затверджено Положення про підготовче відділення при вищому навчальному закладі (Накази Міністерства вищої та середньої освіти СРСР №712 від 26.09.1969; №394 від 17.05.1971; №468 від 31.05.1974 та №504 від 14.07.1987, згідно з яким: а) "час навчання на підготовчому відділенні не перериває трудового стажу" (пункт 21); в) "особам зарахованим на підготовче відділення видається квиток слухача", "на слухачів підготовчого відділення поширюються права та обов`язки, встановлені для студентів вищого навчального закладу" (пункт 9-10).

Суд зазначає, що на момент навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком регулювався Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590 «Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій» (далі - Порядок).

Згідно з підпунктом "і" пункту 109 вказаного Порядку встановлено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі. При призначенні пенсій по старості періоди вказані у підпункті "і" зараховуються в стаж при умові, що цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба в складі Військових сил СРСР.

Відповідно до записів трудової книжки колгоспника та архівних довідок, у період до зарахування на підготовчі курси до Харківського зооветеринарного інституту імені М.М.Борисенка, а саме з 01 червня 1980 року по 30 листопада 1980 року (включно) позивач працював електриком у колгоспі ім.Жданова.

Таким чином, враховуючи, що за нормами законодавства, що діяло у 1980-1981 роках, слухачі підготовчого відділення за правовим статусом прирівняні у правах до студентів вищого навчального закладу, відтак, відповідно до положень частини 4 статті 24 Закону №1058-IV, час його навчання підлягає зарахуванню до трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України справа №442/5154/13-а (2а/442/14/14) від 17.11.2016.

Крім того, оскільки за нормами законодавства, що діяло в період навчання позивача на підготовчому відділенні, слухачі підготовчого відділення за правовим статусом прирівняні у правах до студентів вищого навчального закладу, час навчання на підготовчому відділенні за денною формою навчання не перериває трудового стажу, а тому підлягає зарахуванню до трудового стажу.

Надаючи оцінку підставам для зарахування до стажу позивача періоду роботи з 02.01.1992 по 24.09.1996 у Птахрадгоспі «Пологівський», суд зазначає наступне.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У відповідності до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У відповідності з пункту 2.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Пунктом 2.3 Інструкції № 58 передбачено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників).

Згідно з пунктом 4.1.Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 разом з заявою про призначення пенсії було надано трудову книжку НОМЕР_2 від 05.01.1992 , в якій містяться, зокрема, записи: № 1 з 02.01.1992 про прийняття на роботу до цеху №2 Пологівського міжгосподарського підприємства по птахівництву електриком, наказ № 6 від 03.01.1992; № 2, згідно з яким з 18.02.1992 позивач призначений начальником цеху №2, наказ №41 від 12.02.1992; № 3, з якого вбачається, що з 08.03.1994 підприємство було перейменоване у Птахорадгосп «Пологівський»; № 4, відповідно до якого з 06.04.1996 в зв`язку з ліквідацією підприємства позивача звільнено по переводу до КСП «Дружба».

Печатка Птахорадгоспу «Пологівський» на записі про звільнення ОСОБА_1 з посади відсутня.

Разом із цим, згідно з записами у трудовій книжці №5 і №6 з 06.04.1996 позивач прийнятий членом КСП «Дружба» за переводом, де працював кочегаром до 24 вересня 1996 року, коли наказом №14 був виключений з членів цього підприємства.

При цьому, викладені відомості підтверджуються також наданими суду архівними довідками, які видані Воскресенською сільською радою Пологівського району Запорізької області, від 11.03.2020 № 59 та від 12.03.2020 № 62 та не спростовані відповідачем.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Таким чином, судом встановлено, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, цей запис є належними та допустимим доказом підтвердження трудового стажу.

З огляду на викладене наявні підстави для зарахування періоду роботи ОСОБА_1 з 02.01.1992 по 06.04.1996 в Пологівському міжгосподарському підприємстві по птахівництву, яке з 08.03.1994 було перейменоване у Птахорадгосп «Пологівський», в зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність зарахування вказаного періоду до трудового стажу позивача.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положень статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Зважаючи на природу та підстави даного спору та, оскільки спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, - суд вважає за необхідне визнати протиправним і скасувати рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області, яке оформлене повідомленням від 24.01.2020 №846/0218 заступника начальника Пологівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру), яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, та зобов`язати відповідача зарахувати позивачу періоди роботи з 05.09.1977 по 27.11.1977 (включно), з 01.06.1980 по 30.06.1980 (включно) у колгоспі ім. Жданова, період навчання з 01.12.1980 по 23.07.1981 (включно) на підготовчому відділенні Харківського зооветеринарного інституту імені М.М.Борисенка, періоду роботи з 02.01.1992 по 06.04.1996 в Пологівському міжгосподарському підприємстві по птахівництву, яке з 08.03.1994 перейменоване у Птахорадгосп «Пологівський», здійснивши повторний розгляд заяви позивача від 08.01.2020 про призначення пенсії за віком.

У відповідності до вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Запорізькій області пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 9, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яке оформлене повідомленням від 24.01.2020 №846/0218 заступника начальника Пологівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру), яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області включити до страхового стажу ОСОБА_1 для обчислення пенсії перідів роботи з 05.09.1977 по 27.11.1977 (включно), з 01.06.1980 по 30.06.1980 (включно) у колгоспі ім. Жданова, періоду навчання з 01.12.1980 по 23.07.1981 (включно) на підготовчому відділенні Харківського зооветеринарного інституту імені М.М.Борисенка, періоду роботи з 02.01.1992 по 06.04.1996 в Пологівському міжгосподарському підприємстві по птахівництву, яке з 08.03.1994 перейменоване у Птахорадгосп «Пологівський», здійснивши повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 08.01.2020 про призначення пенсії за віком.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак