Справа № 440/3480/20
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

27 серпня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/3480/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши заяву про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих до Міського голови Кременчуцької міської ради Полтавської області Малецького Віталія Олексійовича та Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Громадська організація "Всеукраїнська організація інвалідів "Українське товариство сліпих" про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання протиправними дій та зобов`язання утриматись від вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

Кременчуцьке учбово-виробниче підприємство Українське Товариство сліпих звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою (з урахуванням уточненої позовної заяви від 06 серпня 2020 року) до Міського голови Кременчуцької міської ради Полтавської області Малецького Віталія Олексійовича та Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Громадська організація "Всеукраїнська організація інвалідів Українське товариство сліпих" про:

- визнання протиправним та скасування розпорядження Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №428-Р від 15 листопада 2019 року у зв`язку з порушенням статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції;

- визнання протиправними дій Міського голови Кременчуцької міської ради Полтавської області Малецького Віталія Олексійовича щодо видання розпорядження Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №428-Р від 15 листопада 2019 року та зобов`язання утриматися від виконання розпорядження Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №428-Р від 15 листопада 2019 року у зв`язку з порушенням статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Громадську організацію "Всеукраїнська організація інвалідів "Українське товариство сліпих", а також призначено підготовче засідання та витребувано докази.

Від Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №428-Р від 15 листопада 2019 року "Про створення та затвердження персонального складу робочої групи з питань визначення можливості прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука будівлі гуртожитку від Громадської організації "Всеукраїнська організація інвалідів "Українське товариство сліпих" (УТОС) по АДРЕСА_1 та умов його передачі".

Вказана заява вмотивована тим, що внаслідок реалізації розпорядження Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №428-Р від 15 листопада 2019 року позивача буде позбавлено права постійного користування земельною ділянкою площею 1841 кв.м (кадастровий номер :08:003:1066), розташованої по вул. Майора Борищака, 25, а тому невжиття заходів забезпечення позову може призвести до негативних наслідків, які можуть ускладнити поновлення порушених прав позивача та третьої особи.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з такого.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частин першої та другої статті 151 згаданого Кодексу позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

У постанові від 07 квітня 2020 року у справі №826/13413/18 Верховний Суд зазначив, що вищезазначені підстави забезпечення позову є оціночними, а тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до вирішення спору по суті, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом. Підстави для забезпечення позову повинні бути доведені відповідними доказами.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, а також застосовані у дозволений законодавством спосіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Так, у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 826/16509/18 щодо "очевидності" ознак протиправності дій та порушення прав позивача зазначено, що попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваних рішень (дій) поза обґрунтованим сумнівом.

Сама ж лише незгода позивача із діями (рішеннями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

З матеріалів заяви про забезпечення позову слідує, що розпорядженням міського голови міста Кременчука №428-Р від 15 листопада 2019 року "Про створення та затвердження персонального складу робочої групи з питань визначення можливості прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука будівлі гуртожитку від Громадської організації "Всеукраїнська організація інвалідів "Українське товариство сліпих" (УТОС) по вул. Майора Борищака, 25 та умов його передачі" надано розпорядження: 1) створити та затвердити персональний склад робочої групи з питання визначення можливості прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука будівлі гуртожитку від Громадської організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» (УТОС) по вул. Майора Борищака, 25, та умов його передачі згідно з додатком; 2) у разі вирішення питання передачі будівлі гуртожитку від Громадської організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» (УТОС) до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука, одночасно врегулювати питання припинення Кременчуцькому учбово-виробничому підприємству /УВП/ Українського товариства сліпих /УТОС/ права постійного користування земельною ділянкою площею 1841 кв.м (кадастровий номер :08:003:1066) по АДРЕСА_1 за його зверненням відповідно до статті 142 Земельного кодексу України.

Таким чином, оскаржуваним розпорядженням вирішувалось питання лише щодо створення та затвердження персонального складу робочої групи та не приймалось рішення щодо самої передачі будівлі гуртожитку у комунальну власність та припинення права постійного користування земельною ділянкою, на якій розташована така будівля.

Беручи до уваги наведене та вищезазначені висновки Верховного Суду, суд не знаходить очевидних ознак протиправності розпорядження Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №428-Р від 15 листопада 2019 року внаслідок здійснення безпосереднього втручання в права позивача щодо володіння, користування чи розпорядження майном та земельною ділянкою, на якій знаходиться таке майно, та зазначає, що оцінка протиправності чи правомірності розпорядження міського голови міста Кременчука №428-Р від 15 листопада 2019 року буде надана судом за наслідками розгляду самої справи, з урахуванням усіх належних та допустимих доказів, які сторони надають суду саме в ході розгляду адміністративної справи.

Також позивач зазначає про можливість настання негативних наслідків у разі невжиття заявленого заходу забезпечення позову, проте не вказує які саме наслідки може спричинити створення та затвердження персонального складу робочої групи та яким чином невжиття заходу забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що підстави для вжиття заходу забезпечення позову у цій справі відсутні, у зв`язку з чим у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 150-152, 154, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих про забезпечення адміністративного позову Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих до Міського голови Кременчуцької міської ради Полтавської області Малецького Віталія Олексійовича та Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Громадська організація "Всеукраїнська організація інвалідів "Українське товариство сліпих" про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання протиправними дій та зобов`язання утриматись від вчинення певних дій.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень КАС України.

Суддя Н.І. Слободянюк