Справа № 260/1697/20
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2020-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 серпня 2020 року м. Ужгород№ 260/1697/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

при секретарі судового засідання Неміш Т.В.

за участю:

позивача - не з`явився,

відповідача: представник - Бурдюх В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Закарпатській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-8795-52 від 11.02.2020 р. на суму 14286,38 грн. зі сплати ЄСВ. Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 04 червня 2018 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, а з 13 червня 2018 року поновив право на зайняття адвокатською діяльністю, однак із заявою про взяття на облік як самозайнятої особи не звертався, адвокатською діяльністю не займався, дохід від такої не отримував. Протягом 2018 року ним сплачувався єдиний соціальний внесок у розмірі 820,00 грн. на місяць у якості фізичної особи-підприємця. 21 грудня 2018 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про припинення його підприємницької діяльності. Отже, в 2019 році його підприємницька діяльність була припинена, а адвокатською діяльністю він не займався. Більше того, з 20 травня 2019 року зупинено його право на зайняття адвокатською діяльністю. Незважаючи на вищенаведене, контролюючим органом безпідставно нараховано позивачу недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску за період з 2018 по 2020 роки у розмірі 14286,38 грн.

В судове засідання 21 серпня 2020 року позивач не з`явився.

Представник відповідача в засіданні суду 21 серпня 2020 року проти позову заперечив з мотивів, наведених у поданому відзиві на позовну заяву б/н від 04.06.2020 р. Зокрема, зазначає, що ОСОБА_1 перебував на обліку в контролюючому органі як фізична особа-підприємець з 04.06.2018 по 21.12.2018 рр. та як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, з 05.09.2013 р. (у зв`язку з подачею заяви форми 5-ОПП) по теперішній час. Проте єдиний соціальний внесок у встановленому розмірі не сплачував. Звертає увагу суду на те, що позивачем самостійно подавався звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік, в якому визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 5733,42 грн. Проте така сума сплачена тільки частково у розмірі 3276,24 грн., а отже сума недоїмки складає 2457,18 грн. Вважає безпідставними посилання ОСОБА_1 на зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю, оскільки така обставина контролюючому органу не відома, заява за формою 8-ОПП та підтверджуючі документи позивачем не подавались. Стосовно наданих позивачем в якості доказу повноти сплати єдиного внеску за 2018 рік квитанцій зазначає, що такі кошти зараховувалися в порядку черговості на погашення заборгованості позивача як платника - особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

16 червня 2020 року до Закарпатського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив позивача, в якій доводи відповідача вважає безпідставними. Зауважує, що відповідач не надав жодних доказів звернення позивача із заявою про взяття на облік як самозайнятої особи в період з 2018 по 2020 рр., враховуючи те, що відповідно до даних облікової картки платника податків ОСОБА_1 було знято з обліку 31.03.2017 р. на підставі форми 5-ОПП. Стосовно тверджень контролюючого органу про часткову сплату самостійно задекларованої суми податкового зобов`язання у розмірі 3276,24 грн., вказує на їх безпідставність, що підтверджується поданими разом з позовною заявою доказами.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей Єдиного реєстру адвокатів України, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) 14 березня 2011 року Рівненською обласною КДКА на підставі рішення від 18.02.2011 р. №VI/-10 видано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №773 (арк. спр. 12 - 13).

Як вбачається з облікової картки платника податків 05 вересня 2013 року контролюючим органом внесено відомості про взяття на податковий облік ОСОБА_1 та встановлено ознаку незалежної професійної діяльності як адвоката (арк. спр. 37).

В подальшому з 02 березня 2017 року право на заняття ОСОБА_1 адвокатською діяльністю згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» було зупинено.

Відповідно до відомостей облікової картки платника податків ОСОБА_1 31 березня 2017 року останнього було знято з податкового обліку на підставі поданої заяви за формою 8-ОПП (арк. спр. 37 - 38).

04 червня 2018 року проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , основним видом економічної діяльності якого обрано «Діяльність у сфері права» (арк. спр. 39 - 41), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з реєстру платників єдиного податку, фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 взято на облік до Мукачівської об`єднаної державної податкової інспекції як платника єдиного податку з 04.06.2018 р. (арк. спр. 11).

Відповідно до наявних в матеріалах справи квитанцій, ОСОБА_1 єдиний соціальний внесок сплачував в якості платника - фізичної особи-підприємця у розмірі 820,00 грн. на місяць (арк. спр. 14 - 17). Жодних аргументів щодо правильності нарахування, порядку та своєчасності сплати такого контролюючий орган не заявляє.

21 грудня 2018 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про що внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (арк. спр. 40).

Окрім того, відповідно до відомостей Єдиного реєстру адвокатів України, право ОСОБА_1 на заняття адвокатською діяльністю з 13 червня 2018 р. поновлено на підставі п. 1 ч. 4 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Разом з тим, із заявою встановленої форми до контролюючого органу про взяття на облік як самозайняту особу ОСОБА_1 не звертався, що підтверджується також відомостями облікової картки платника податків, наявної в матеріалах справи.

З 20 травня 2019 року право на заняття ОСОБА_1 адвокатською діяльністю згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» було повторно зупинено (арк. спр. 12).

11 лютого 2020 року Головним управлінням ДПС у Закарпатській області (далі - ГУ ДПС у Закарпатській області) винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-8795-52, відповідно до якої заборгованість ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску станом на 31 січня 2020 року становить 14286,38 грн. (арк. спр. 9).

Вважаючи вказану вимогу протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску врегульовано Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №2464-VІ (далі - Закон).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Платниками єдиного внеску згідно норм ст. 4 Закону є, серед інших, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону), а також особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності (п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону).

Отже, законодавець розмежовує платників єдиного внеску на фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, як різних платників єдиного внеску.

Як вбачається з облікової картки платника податків, спірна недоїмка виникла у зв`язку з несплатою ОСОБА_1 у повному обсязі (за відомостями контролюючого органу) єдиного соціального внеску за період з грудня 2018 року по січень 2020 року (арк. спр. 33 - 36). При цьому, як пояснив представник відповідача в судовому засіданні така включає в себе заборгованість позивача і як платника - фізичну особу-підприємця, і як особу, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Матеріалами справи підтверджено, що у період реєстрації в якості фізичної особи-підприємця з червня по грудень 2018 року (7 місяців) ОСОБА_1 в рахунок сплати єдиного соціального внеску перераховано суму 5740,00 грн. з розрахунку 820,00 грн. за 1 місяць (арк. спр. 14 - 17). При цьому, позивач заявляє, що зазначена сума коштів була сплачена ним в якості платника - фізичної особи-підприємця.

Натомість, як встановлено судом під час розгляду даної справи, частина перерахованої ОСОБА_1 суми була зарахована в рахунок погашення заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску як платника - особи, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Відповідач не заперечує щодо повноти визнання щомісячної суми єдиного соціального внеску, що перераховувалась ОСОБА_1 у 2018 році в якості платника - фізичної особи-підприємця.

Спірним в даній справі фактично є правомірність нарахування контролюючим органом ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування додатково як платнику, що здійснює незалежну професійну діяльність.

З цього приводу суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 5 Закону (в редакції, чинній на момент нарахування ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску в якості фізичної особи, яка займається незалежною професійною діяльністю), облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 51 ч. 1 ст. 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - учасниками накопичувальної пенсійної системи), - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах Державної фіскальної служби України на час виникнення спірних правовідносин регулювалося Порядком обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №1162 від 24.11.2014 р. (далі - Порядок №1162). Дія такого поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у п.п. 1, 4, 5 та 51 ч. 1 ст. 4 Закону.

Так, п. 4 розділу І Порядку №1162 передбачено, що взяття на облік платників єдиного внеску здійснюється контролюючим органом шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Згідно п.п. 1, 2 Розділу ІІІ Порядку №1162 взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою №1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою №12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку. Платники єдиного внеску, зазначені в п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону, подають заяву за формою №1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності.

П. 3 Розділу ІІІ Порядку №1162 встановлено, що платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою №2-ЄСВ згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування створюється для забезпечення, зокрема, ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації. Державний реєстр складається з реєстру страхувальників і реєстру застрахованих осіб (ч.ч. 1, 2 ст. 16 Закону).

Абз. 3 ч. 1 ст. 20 Закону передбачено, що реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами (абз. 3 ч. 2 ст. 20 Закону).

Аналіз вищезазначених законодавчих норм свідчить про те, що взяття контролюючим органом на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється виключно за заявою такої особи за встановленою формою.

Судом встановлено, що 05 вересня 2013 року ОСОБА_1 було взято на облік до контролюючого органу в якості платника податків - фізичної особи, яка займається незалежною професійною діяльністю, на підставі поданої заяви за формою 5-ОПП (арк. спр. 38).

Разом з тим, у зв`язку з поданням 31 березня 2017 року заяви за формою 8-ОПП ОСОБА_1 було знято з податкового обліку, що підтверджується відомостями облікової картки платника податків (арк. спр. 37 - 38). Доказів повторного (після 31 березня 2017 року) взяття ОСОБА_1 на облік в якості платника - фізичної особи, яка займається незалежною професійною діяльністю, на підставі поданої ним заяви за формою №1-ЄСВ контролюючим органом надано не було.

Незважаючи на заперечення контролюючим органом у наданому до суду відзиві факту подання ОСОБА_1 заяви за форою 8-ОПП та зняття такого з податкового обліку, вказана обставина підтверджується самостійно наданими відповідачем в якості доказу відомостями облікової картки платника податків.

Суд вважає такі докази належними та достатніми в розумінні норм КАС України на підтвердження факту не перебування ОСОБА_1 на податковому обліку у якості платника - фізичної особи, яка займається незалежною професійною діяльністю.

З огляду на наведене та проведений правовий аналіз законодавчих норм, суд вважає, що в контролюючого органу відсутні повноваження за власною ініціативою без наявності звітності платника єдиного внеску (особи, яка провадить незалежну професійну діяльність/фізичної особи-підприємця), в якій містяться відомості про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, вносити зміни (подавати інформацію до ПФУ щодо змін) до облікової картки платника єдиного внеску шляхом взяття на облік в якості платника єдиного соціального внеску та відповідно нараховувати єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску на місяць, визначеного Законом як граничний мінімальний внесок для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно нарахував ОСОБА_1 недоїмку з єдиного соціального внеску як платнику - фізичній особі, яка провадять незалежну професійну діяльність.

Така правова позиція висловлена також Верховним Судом у рішенні від 02 вересня 2019 року у зразковій справі №Пз/9901/10/19 (№520/3939/19), залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року.

Суд враховує, що дана адміністративна справа відповідає ознакам типової справи, наведених в рішенні Верховного Суду від 02 вересня 2019 року у зразковій справі №Пз/9901/10/19. Зокрема, позивач є самозайнята особа, яка є платником єдиного внеску, у межах провадження незалежної професійної діяльності (наукової, літературної, артистичної, художньої, освітньої, викладацької, медичної практики, адвокатської практики, нотаріальної практики, релігійної (місіонерської) діяльності); відповідач є суб`єктом владних повноважень - територіальним орган доходів і зборів, на обліку якого стоїть платник єдиного внеску; предмет спору - рішення відповідача у справі (вимога) про сплату позивачем боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 Кодексу адміністративного судочинства України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскаржена податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) винесена контролюючим органом протиправно, а тому підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 43143065) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Закарпатській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-8795-52 від 11.02.2020 р. на суму 14286,38 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, код ЄДРПОУ - 43143065) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

Повний текст рішення виготовлено 25 серпня 2020 року.

СуддяР.О. Ващилін