Справа № 260/238/20
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2020 року м. Ужгород№ 260/238/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.

при секретарі Петрус К.І.,

за участю:

позивача: Громадянин Італії ОСОБА_2 , представник - Петрецький С.І.,

відповідача: ГУ ДПС у Закарпатській області, представник - Кремер Л.Ю.,

третьої особи: Свалявська міська рада, представник - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Громадянин Італії ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Закарпатській області, третя особа - Свалявська міська рад про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України була проголошена вступна та резолютивна частини Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 25 серпня 2020 року.

Громадянин Італії ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області, третя особа - Свалявська міська рада, яким просить суд визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області №-0709 від 13.11.2019 року.

Позовна заява мотивована тим, що 13 листопада 2019 року Головним управлінням ДПС у Закарпатській області винесено Податкове повідомлення-рішення №-0709, яким на позивача нараховано до сплати податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку за період 2017-2019 роки в сумі 123751,82 грн.

Позивач зазначає, що згідно Договору оренди земельної ділянки від 17.06.2011 року орендна плата вноситься в грошовій формі в розмірі 3542,58 грн. щомісячно. Тобто річний розмір орендної плати за земельну ділянку визначено на рівні 42510,96 грн. Жодних змін щодо розміру орендної плати до діючого Договору оренди земельної ділянки від 17.06.2011 року станом на 2020 рік не вносилось. Жодної заборгованості зі сплати орендної плати за земельну ділянку у позивача немає.

Крім того, позивач зазначає, що з 01.01.2017 року по 13.11.2019 року з наявних копій платіжних банківських документів самостійно без одержання будь-яких податкових вимог чи повідомлень-рішень на підставі Договору оренди земельної ділянки від 17.06.2011 року сплачував орендну плату в розмірі 128000,00 грн.

Позивач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення №-0709, датоване 13.11.2019 року, яким нараховано до сплати податкове зобов`язання з орендної плати в розмірі 123751,82 грн. за 2017-2019 роки винесене з порушення встановлених вимог та правил податкового законодавства щодо щорічно надсилання податкового повідомлення-рішення та термінів такого надсилання.

Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву та додаткові пояснення, відповідно до яких не погоджується із заявленими позовними вимогами, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки згідно пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки.

Річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам пп.1 п.5 ст.288 Податкового кодексу України та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати. Відтак, до моменту внесення до договору оренди земельної ділянки відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений пп.1 п.5 ст.288 Податкового кодексу України.

Вказаний висновок випливає із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у п.2 ст.5 Податкового кодексу України.

В судовому засіданні представник позивача підтримав висунуті ним позовні вимоги та просив суд такі задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову та просив суд в його задоволенні відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

17.06.2011 року між Свалявською міською радою та фізичною особою - громадянином Італії ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,6751 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно п.2, п.3, п.4 Договору об`єктом оренди є земельна ділянка загальною площею 2,6751 га. На земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, площею 2611 м кв. становить: 1331082,20грн. (Кадастровий номер земельної ділянки :01:002:0019). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, площею 140 м кв. становила: 7002,80грн. (Кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0008)

Згідно з умовами Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 3542,58 грн., щомісячно. Орендна плата вноситься щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця поточного року.

Вказаний Договір оренди укладений строком на 10 років.

Згідно п.10 Договору розмір орендної плати переглядається у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції та індексації;

- в інших випадках, передбачених законом.

Свалявською міською радою Закарпатської області листом №1270/02-10 від 29.10.2019р. надано витяги Держгеокадастру від 05.07.2018р. із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок:

- з кадастровим номером 212401010:01:002:0019 становить 3052547,81 грн (1 м2 - 114,71);

- з кадастровим номером: :01:003:0008 становить 14887,60 грн (1 м2 - 106,34).

У вказаному листі Свалявська міська рада Закарпатської області зазначила, що земельна ділянка передана для виробничої діяльності, щорічна орендна плата за вищевказані земельні ділянки становить 3 % від нормативно-грошової оцінки, яка у 2017 році становить - 3067435,41грн; у 2018 році - 3067435,41грн; у 2019 році - 3067435,41грн.

Головне управління ДПС у Закарпатській області на підставі листа Свалявської міської ради Закарпатської області від 29.10.2019р. №1270/02-10 13.11.2019 року прийняло податкове повідомлення-рішення №-0709, яким визначило за 2017-2019p. до сплати 123751,82 грн. податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб.

Вказане податкове зобов`язання складається з донарахованої орендної плати з фізичних осіб за 2017 рік в сумі 15864,38грн., за 2018 рік - в сумі 15864,38 грн. та нарахованої орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік в сумі 92023,06 грн.

Зі змісту Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі» вбачається, що користування землею в Україні є платним. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Граничний розмір орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності встановлено Законом України «Про оренду землі» та є обов`язковим при укладанні відповідних договорів.

Відповідно до ч.1 ст.21 цього ж Закону орендна плата - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Підставою нарахування земельного податку відповідно до ст.13 Закону України «Про плату за землю» є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності,- договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно з п.8 ч.1 ст.14 Закону України «Про систему оподаткування», до загальнодержавних платежів належать такі податки і збори (обов`язкові платежі), як плата за землю (земельний податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності).

Статтями 21 Закону України «Про оренду землі» та 8 Закону України «Про плату за землю» передбачено внесення змін у розмір орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності.

Статтею 30 Закону України «Про плату за землю» встановлено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Статтею 654 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Відтак з огляду на вимоги вищенаведених норм, дійсно зміна розміру земельного податку згідно із Законом, відповідно і розмір орендної плати, є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договору оренди землі його учасниками.

У той же час, з 1 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс, який, відповідно до п.1 ст.1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом пп.10 п.1 ст.9 ПК України плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог пп.147 п.1 ст.14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до п.1 ст.269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст пп.73 п.1 ст.14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності. Отже, Податковий кодекс України визначив обов`язок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп.136. 1 ст.14 ПК України). Подібне визначення міститься й у ст.21 Закону України «Про оренду землі».

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, в якій би формі не справлялась плата за землю (чи то у вигляді земельного податку, чи то у вигляді орендної плати), вона у відповідності до положень Податкового кодексу України залишається загальнодержавним податком.

Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХIII Податкового кодексу України.

В свою чергу, норми ст.288 Податкового кодексу України містять вичерпні правила визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п.1 ст.288 Податкового кодексу України).

Підпунктом 1 п.5 ст.288 зазначеного Кодексу встановлено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.

Диспозиція розглядуваної норми чітко розрізняє розмір орендної плати (яка визначається договором) та річну суму платежу, яка, в свою чергу, не може бути меншою від затвердженого законодавцем розміру.

Отже, незалежно від того, чи вносилися зміни до змісту договору оренди в частині встановлення розміру орендної плати, Податковий кодекс України вимагає, аби річний платіж був не менше трикратного розміру земельного податку.

Таким чином, норми Податкового кодексу України застосовують поняття річна сума платежу. А це поняття вже не є безпосередньо прив`язаним до змісту договору і не є тотожнім поняттю «орендна плата». Відтак, орендна плата може бути однією, а річна сума платежу - іншою. Пріоритет у такому разі варто надавати нормам Податкового кодексу України, які регулюють справляння податків і зборів, адже до них належить і орендна плата.

Виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у п.2 ст.5 Податкового кодексу України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений пп.1 п.5 ст.288 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп.4 п.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, суд вважає, що з набранням чинності Податкового кодексу України річний розмір орендної плати, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам пп.1 п.5 ст.288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

З урахуванням наведеного, суд погоджується із зазначеними висновками податкового органу, та не приймає до уваги посилання позивача на те, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, який не є учасником договору, не може здійснювати свої владні управлінські функції шляхом втручання у відносини сторін господарського договору та самостійно донараховувати позивачу грошові зобов`язання з орендної плати у розмірі більшому, ніж визначено договором оренди, без укладання додаткових угод до договорів оренди, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим законом, законами України, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

У відповідності з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є істотною умовою договору.

Пунктом 10 договору оренди землі від 17 червня 2011 р., укладений між позивачем та Свалявською міською радою, передбачено, що розмір орендної плати переглядається у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції та індексації;

- в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до ст. 13 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією та законами України.

У відповідності до п.12 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваженнями з розпорядження ними в межах населених пунктів, тобто, функціями виконавчої влади, наділені міські ради.

У відповідності до ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими на відповідній території.

Також, у відповідності до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, визначених законом.

На виконання своїх повноважень як розпорядника земель комунальної власності, Свалявска міська рада прийняла рішення від 13.12.2013 р. №810 про «Про затвердження технічної документації по нормативній грошовій оцінці земель населеного пункту с. Драчино Свалявської міської ради», яким затверджено технічну документацію із нормативної грошової оцінки земель населеного пункту с. Драчино.

Відповідно, у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін до розміру ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, такі обставини можуть не братися до уваги лише у разі, якщо відповідне рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування, яке є обов`язковим для виконання, скасовано в установленому законом порядку.

Аналогічна позиція викладена також у п. 2.19 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 р. «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин».

Вищезгадане Рішення Свалявської міської ради від 13.12.2013 р. № 810 в установленому порядку не скасовано, не змінено, та є чинним.

Суд також зазначає, що з огляду на те, що збільшення мінімального розміру орендної плати за землю відбулося не за волевиявленням сторін договору, а у зв`язку із зміною ставки податку відповідно до закону та Рішення Свалявської міської ради, прийнятого на його виконання, обов`язок сплати орендної плати у новому розмірі виникає у позивача незалежно від внесення змін до договору оренди.

Відповідно, невнесення сторонами договору оренди землі змін до його умов в частині, що встановлюється у законодавчому порядку, не звільняє сторони від обов`язку їх виконання.

Висновок суду про те, що невнесення сторонами договору оренди землі змін до його умов в частині, що встановлюється у законодавчому порядку, не звільняє сторони від обов`язку їх виконання узгоджується також з конституційним принципом рівності всіх перед законом, та принципом загальності оподаткування, закріпленим п.п.4.1.1 п.4.1 ст.4 ПК України, що означає єдині до всіх платників підходи при визначенні податкових зобов`язань, а також обов`язок кожної особи сплачувати встановлені Податковим кодексом України, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є.

Недотримання зазначених вимог шляхом вибіркового застосування норм податкового законодавства до осіб, які перебувають у рівних умовах, порушувало б зазначені принципи в т.ч. принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, а тому є неприпустимим.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в Постанові від 25 квітня 2019 року у справі № 804/985/16.

За викладених обставин, суд вважає, що оскільки платником податків неналежним чином виконано свій обов`язок щодо розрахунку орендної плати у розмірі відповідно до вимог чинного законодавства, то податковий орган, виконуючи покладені на нього законом функції податкового контролю з метою забезпечення правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, має право контролювати належність виконання платниками податків зобов`язань щодо сплати податків, зборів та обов`язкових платежів до бюджету.

Отже, суд не може погодитись з доводами позивача про відсутність у відповідача підстав для донарахування суми податкового зобов`язання з орендної плати за землю, оскільки винесене податковим органом податкове повідомлення-рішення не є втручанням у відносини сторін договору оренди, а виступає адміністративним заходом, спрямованим саме на відновлення публічного порядку у встановлених між сторонами правовідносинах на підставі чинних у державі нормативно - правових актів, обов`язкових для виконання суб`єктами господарювання.

У відповідності до ч.1 ст.2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.7 КАС України: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищенаведене, відповідачем доведено правомірність винесення податкового повідомлення - рішення, у зв`язку з чим позовні вимоги є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Громадянин Італії ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк