Справа № 160/9761/20
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

25 серпня 2020 року Справа № 160/9761/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Царікова О.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування результатів службового розслідування як такого, що було проведене з порушенням норм чинного законодавства, скасування наказу від 30.12.2017 № 405 "Про результати проведення службового розслідування",

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2020 року засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить:

- скасувати результати службового розслідування як такого, що було проведене з порушенням норм чинного законодавства;

- скасувати наказ від 30.12.2017 № 405 "Про результати проведення службового розслідування".

Вивчивши подані позовні матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява подана з порушенням вимог, встановлених статтею 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) і підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У відповідності до частини 5 цієї статті для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба.

Позивач зазначив, що з вересня 2016 року перебував на посаді військового комісара Дружківського міського військового комісаріату Донецької області.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що позивач оскаржує результати службового розслідування, за результатами проведення якого винесений повторний наказ Донецького обласного військового комісаріату від 30.12.2017 № 405 «Про притягнення підполковника ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності».

Отже, позивачем пропущено місячний строк для звернення до суду із позовною заявою про оскарження означеного наказу.

Частиною 6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Вирішуючи питання поважності пропуску строку звернення суд зазначає, що позивачем не підтверджено жодним доказом поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовною заявою у період з дня прийняття оскарженого наказу по день звернення із даним позовом - 14.08.2020.

В позовній заяві позивач вказав, що дізнався про своє порушене право 24.03.2020, коли на свій запит до Дніпропетровського ОТЦК та СП отримав копії матеріалів службового розслідування.

Одночасно з поданням позову, позивачем подано заяву про визнання причин пропуску строку для звернення до суду поважними та поновлення строку звернення до суду. Означена заява мотивована тим, що 17.02.2020 позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про скасування наказу від 30.12.2017 № 405 «Про результати службового розслідування», скасування результатів службового розслідування як такого, що проведено з порушенням норм чинного законодавства. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року у справі №160/1860/20 (суддя Маковська О.В.), позивачу було відмовлено у задоволенні заяви про визнання причин пропуску строку для звернення до суду поважними, а позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду, шляхом надання до суду: належним чином завіреної копії паспорта ОСОБА_1 ; позовної заяви, відповідно до кількості учасників справи, із зазначенням відомостей, визначених пунктами 6, 7 та 11 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України; належним чином завіреної копії оскаржуваного наказу Донецького обласного військового комісаріату від 30.07.2017 року № 405 «Про притягнення підполковника ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності» або доказів, які б підтверджували здійснення позивачем усіх залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу; заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначеннях інших обставин поважності причин пропуску строку звернення до суду та докази поважності такого пропуску. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2020 у справі № 160/1860/20 позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачеві.

09.04.2020 позивач повторно звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування результатів службового розслідування, як такого, що проведене з порушенням норм чинного законодавства; скасування наказу №405 від 30.12.2017 року «Про результати проведення службового розслідування». Разом з позовом ОСОБА_1 надав суду заяву про визнання причин пропуску строку для звернення до суду поважними та поновлення строку звернення до суду від 09.04.2020 року за вх. № 22879/20. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року у справі № 160/3868/20 (суддя Лозицька І.О.) позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування результатів службового розслідування, скасування наказу № 405 від 30.12.2017 року повернуто позивачу на підставі п. 5 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вказав позивач, обставини звернення позивача до суду та бездіяльність відповідача зумовили недотримання строків звернення до суду з означеним позовом, які пропущено, на думку позивача, з незалежних від нього обставин.

Проте, суд вважає таку заяву позивача необгрунтованою, оскільки останнім не надано до суду жодних доказів бездіяльності відповідача в період з 24.03.2020 (з дати коли, на думку позивача, він дізнався про своє порушене право) до дня подання позовної заяви до суду.

Інших доказів та обгрунтувань неможливості звернення позивача до суду в межах, визначених законом строків, означена заява не містить.

Окрім того, суд відзначає, що при поданні аналогічного позову та заяви про визнання причин пропуску строку для звернення до суду поважними 17.02.2020 позивач зазначав, що дізнався про своє порушене право 24.09.2019 під час доведення йому під особистий підпис наказу Дніпропетровського ОТЦК та СП від 24.09.2019 № 481, проте з позовом до суду звернувся 17.02.2020, тобто поза межами строку, визначеного частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, про що зазначено в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 у справі №160/1860/20.

Суд зазначає, що чинне законодавство України, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлено досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17рп/2011 визнано, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційний прав на судовий захист і доступ до правосуддя.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства).

Суд вважає наведені позивачем доводи у заяві про визнання поважними причин пропуску строку для звернення до суду неповажними, оскільки позовні заяви (справи №160/1860/20, №160/3868/20) повернуті позивачу ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2020, 16.04.2020 через недотримання самим позивачем вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд звертає увагу на той факт, що повторне звернення до адміністративного суду після повернення позовної заяви допускається, але в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України для подання позовної заяви, в тому числі і з дотриманням строків звернення до адміністративного суду встановлених, зокрема ст. 287 КАС України.

Однак, повернення позовної заяви позивачу не може бути визнано судом поважною причиною пропуску строку для звернення до адміністративного суду, оскільки це сталося внаслідок того, що саме позивач не належним чином підготував позовну заяву, а не з об`єктивних та поважних причин.

У зв`язку із чим, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про визнання поважними причин пропуску строку для звернення до суду з адміністративним позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч.1 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною 2 цієї статті.

Позивачем не надано копії позовної заяви та доданих до неї документів для відповідача у справі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Як вбачається з поданого адміністративного позову, в реквізитах позовної заяви відсутня адреса електронної пошти відповідача.

Відповідно до п. 8 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Проте, в поданій позовній заяві не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до п.11 ч.5 ст.160 КАС України, в позовній заяві зазначається, зокрема, власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Проте, як видно з матеріалів позовної заяви позивачем не надано до суду письмове підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями ст. ст.160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про визнання причин пропуску строку для звернення до суду поважними.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування результатів службового розслідування як такого, що було проведене з порушенням норм чинного законодавства, скасування наказу від 30.12.2017 № 405 "Про результати проведення службового розслідування" залишити без руху.

Встановити позивачу термін для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали шляхом надання до суду:

- належним чином оформленої позовної заяви із зазначенням офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти відповідача у справі;

- належним чином оформленої позовної заяви із зазначенням наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви;

- клопотання про поновлення строку звернення з позовною заявою до адміністративного суду, у якій зазначити інші підстави для поновлення строку для звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду;

- власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Копію даної ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та оскарженню не підлягає.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Царікова