Справа № 140/2826/20
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/2826/20 пров. № А/857/5837/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Шинкар Т.І., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2020 року про повернення позовної заяви, прийняту суддею Лозовським О.А. у місті Луцьку у справі за позовом Адміністрації Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Національна академія Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького про відшкодування витрат, -

встановив:

Адміністрація Державної прикордонної служби України (надалі - позивач) звернулася з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі в сумі 43 710,44 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 року позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк, з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання доказів на підтвердження тої обставини, до якого строку відповідач зобов`язувався повернути витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі в сумі 43 710,44 грн., а в разі пропуску строку звернення до адміністративного суду - заяву про його поновлення, із наведенням підстав поважності пропуску такого строку, а також надати докази на підтвердження таких обставин.

02.04.2020 року представником позивача подано до суду заяву на усунення недоліків позовної заяви, в якій зазначив, що ним не пропущено шестимісячний строк звернення до суду, оскільки остаточною датою закінчення проходження військової служби ОСОБА_1 є 19.12.2019 року (наказ від 19.12.2019 року №893-ос про звільнення відповідача з військової служби), відтак, даний позов направлено до суду 02.03.2020 року, тобто в межах строку, встановленого частиною першою та другою статті 122 КАС України.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2020 року позовну заяву повернуто позивачу.

Суд виходив з того, що позовну заяву подано після закінчення строків, установлених законом. На виконання ухвали від 10.03.2020 року про залишення позовної заяви без руху, позивачем не подано заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, відтак суд прийшов до висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачу.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Адміністрація Державної прикордонної служби України подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що судом помилково застосовано до спірних правовідносин місячний строк на звернення до суду. Звертає увагу на те, що норми ч.3 ст.233 КЗпП України є спеціальними, прямо встановлюють предмет (стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації) судового захисту, то вони мають пріоритет над нормами ч.5 ст.122 КАС України, які є загальними і з них неможна прямо зробити висновок стосовно строків звернення до суду для стягнення з суб`єкта публічної служби (посадової, службової особи) відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі.

За таких обставин висновок суду про пропуск позивачем строку звернення до суду є помилковим.

Водночас, спірні відносини не припинилися, а тому застосування місячного строку звернення до суду, передбаченого ч.5 ст.122 КАС України, не може слугувати меті легалізації триваючого правопорушення.

Просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду про повернення позовної заяви, в силу приписів ч.2 ст.312 КАС України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 320 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З обставин справи вбачається, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини, які склали підстави для прийняття оскаржуваного процесуального судового рішення.

Судом із матеріалів справи, зокрема, із позовної заяви встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу (навчання) в Національній академії Державної прикордонної служби України імені Б.Хмельницького в період з 29.07.2018 року по 19.12.2019 року на посаді курсанта.

Наказом ректора Національної академії Державної прикордонної служби України імені Б.Хмельницького № 893-ос від 19.12.2019 року відповідача звільнено з військової служби за пп.«д» (через службову невідповідність) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до пп.6 (через небажання продовжувати навчання) п.280 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України № 1115/2009 від 29.12.2009 року.

ОСОБА_1 під час вказаного навчання перебував на повному державному забезпеченні за рахунок коштів Державного бюджету України, при цьому на утримання відповідача було витрачено 43710,44 грн.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частина 5 ст.122 КАС України, якою встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Спори щодо проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню норми ч.5 ст.122 КАС України.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 804/285/16.

Безпідставним є посилання апелянта на необхідність застосування до спірних правовідносин приписів ч.3 ст.233 КЗпП України, які встановлюють річний строк звернення до суду, оскільки наведена норма не поширюється на спірні правовідносини і стосується стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації.

Питання повернення позову з підстав пропуску строку звернення до суду без поважних причин врегульовані діючим процесуальним законом.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з приписами ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (ч.1).

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналіз наведених норм вказує на чітку послідовність дій суду під час з`ясування поважності причин пропуску звернення до суду до відкриття провадження у справі. При цьому, ключовим моментом в такому порядку є забезпечення можливості позивачу належним чином обґрунтувати причини пропуску строку, передбаченого ст.122 КАС України. Для цього, законодавцем передбачено обов`язкове винесення судом ухвали про залишення позову без руху і надання можливості вказати відповідні підстави для поновлення строку.

Згідно усталеної судової практики поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом розглядуваного позову є правомірність стягнення із ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з його утриманням у Національній академії Державної прикордонної служби України імені Б.Хмельницького у розмірі 43710, 44 грн.

Відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, здійснюється в порядку, який визначений КМ України.

Зокрема, відповідно до приписів п.4 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою КМ України № 964 від 12.07.2006 року, розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Згідно з п.7 вказаного Порядку у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Отже, із змісту наведеного вбачається, що зверненню до суду із розглядуваним позовом передує складання вищим навчальним закладом розрахунку фактичних витрат, доведення такого до курсанта з пропозицією добровільного відшкодування цих витрат. Лише у випадку відмови добровільно відшкодувати такі витрати, їх стягнення здійснюється з відповідача в судовому порядку.

Аналогічний механізм обчислення місячного строку звернення до суду по розглядуваній категорії справ наведений у постанові Касаційного адміністративного суду від 10.10.2019 року у справі № 140/721/19, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення розглядуваного процесуального питання.

Між тим, початок відліку місячного строку звернення до суду із розглядуваним позовом суд першої інстанції визначив з 20.12.2019 року, тобто, з наступного дня після звільнення відповідача з військової служби і виключення його зі списків особового складу.

У матеріалах справи відсутні докази відмови відповідача від добровільного відшкодування наведених витрат.

Відтак, судом першої інстанції не з`ясовано питання надання відповідачу строку на добровільну сплату витрат, пов`язаних з його утриманням у закладі вищої освіти, не встановлено факту відмови відповідача від сплати таких коштів в добровільному порядку.

За таких обставин судом фактично не визначено вірного початку перебігу строку на реалізацію позивачем свого права на звернення до суду із позовом про стягнення вказаних витрат у примусовому порядку.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала постановлена передчасно, з порушенням норм процесуального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 312, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України задовольнити.

Скасувати ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2020 року про повернення позовної заяви у справі № 140/2826/20 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Т. І. Шинкар
Т. В. Онишкевич
Повний текст судового рішення виготовлено 27.08.2020 року.