Справа № 520/7429/2020
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

21 серпня 2020 р. № 520/7429/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зоркіної Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (вул. Космічна, буд. 21, 8-9 пов., м. Харків, 61145, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом та просить визнати відмову Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області, викладену в наказі від 26.03.2020 р. № 6200-СГ, на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га. розташованої за межами населених пунктів на території Борщівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, згідно заяви від 26.02.2020 року незаконною та зобов`язати його задовольнити дану заяву, надавши їй відповідний дозвіл; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що відповідач наказом від 26.03.2020 року № 6200-СГ протиправно відмовив їй у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з підстави, яка не узгоджується з вимогами частини 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Ухвалою від 12.06.2020 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). У період з 27.07.2020 по 17.08.2020 головуюча по справі суддя перебувала у відпустці.

12.08.2020 року відповідачем надано відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що Головним управлінням відмовлено позивачці у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з метою недопущення невиконання заходів щодо проведення державної інвентаризації земель державної власності на території Харківської області. Зауважив, що його дії повністю відповідають як вимогам Земельного кодексу України, так і прийнятим у відповідності до нього нормативно-правовим актам.

Суд, розглянувши відповідно до вимог ст.257 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

28.11.2019 року позивач звернулась із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (пасовища), розташованої за межами населеного пункту на території Борщівської сільської ради Балаклійського району Харківської області для подальшого отримання у власність.

Наказом № 15160-СГ від 24.12.2019 року позивачці відмовлено у наданні такого дозволу з підстави того, що за інформацією Відділу у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Балаклійською районною державною адміністрацією на земельну ділянку, на яку претендує заявниця надано дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок іншим особам.

В подальшому Відділом у Балаклійському Головного управління Держгеокадастру у Харківській області за результатами розгляду запиту на інформацію від 10.01.2020 № 01-03 повідомлено, що у додатковій інформації до викопіювання з індексно кадастрової карти (плану), було указано, що на зазначену земельну ділянку було надано дозвіл на виготовлення документації для ведення особистого селянського господарства Балаклійською районною державною адміністрацією, помилково.

26.02.2020 року позивачка повторно звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із заявою щодо надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (пасовище), розташованої за межами населеного пункту на території Борщівської сільської ради Балаклійського району Харківської області для подальшого отримання у власність.

Наказом начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №6200-СГ від 26.03.2020, відповідачем відмовлено позивачці у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку із проведенням державної інвентаризації земель на території Харківської області. Земельна ділянка, на яку претендує позивачка не сформована та відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності, таким чином, з метою недопущення невиконання заходів щодо проведення державної інвентаризації земель державної власності на території Харківської області, позивачці відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Позивач, не погоджуючись з такою відмовою Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель вирішуються Земельним кодексом України.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частина третя статті 116 Земельного кодексу України).

Згідно з частиною другою статті 123 Земельного кодексу України особа зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Згідно з ч. ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі, якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Суд зауважує, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме, відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб`єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об`єкта вимогам, зазначеним у Земельному кодексі Україні, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки оформлена наказом № 6200-СГ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 26.03.2020 року, обґрунтована недопущенням невиконання заходів щодо проведення інвентаризації земель державної власності на території Харківської області.

Суд звертає увагу на те, що чинне земельне законодавство України не передбачає такої умови відмови у отриманні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність із земель державної власності, як проведення інвентаризації.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про протиправність відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з наведеної підстави.

Проте суд зауважує, що відповідачем відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки оформлена наказом від 26.03.2020 р. № 6200-СГ, який породжує для позивачки відповіді негативні наслідки, а отже саме скасування вказаного наказу є належним способом захисту порушеного права.

Враховуючи викладене, з метою належного захисту порушених прав позивачки, враховуючи положення ст..9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати вказаний наказ.

Продовжуючи розгляд справи в частині позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області задовольнити подану заяву, надавши відповідний дозвіл, суд зазначає, що з системного аналізу положень ч. 1 ст. 2 та ч. 3 ст. 2 КАС України в кореспонденції з приписами ст.6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади, вбачається, що суд не може перебирати на себе функцій суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта.

Тому, не заперечуючи наявності у владного суб`єкта дискреційних повноважень у спірних правовідносинах та не обмежуючи обсягу адміністративного розсуду владного суб`єкта, суд вважає за необхідне обтяжити відповідача обов`язком повторно розглянути заяву з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

При цьому, суд звертає увагу відповідача, що підстави, на яких ґрунтується оскаржене рішення владного суб`єкта, визнані судом юридично та фактично не спроможними, а тому не можуть бути причиною повторної відмови під час розгляду заяви зацікавленої особи.

Відповідно до ст.ст.7,9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст. 139, 143 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 КАС України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 26.03.2020 р. №6200-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.02.2020 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2.0 га, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (пасовище) розташованої за межами населеного пункту на території Борщівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, з урахуванням висновків суду у даній справі.

В іншій частині вимог позов залишити без задоволення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Харківській області судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Зоркіна Ю.В.