Справа № 240/13459/20
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2020-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

28 серпня 2020 року м. Житомир справа № 240/13459/20

категорія 112030300

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Шимонович Р.М., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окржуного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом, у якому просить:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до постанови Народицького районного суду Житомирської області від 17.01.2012 року у справі №2а-615/74/12 за період з 14.03.2011 по 22.07.2011 по день фактичної виплати донарахованої частини протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Народицького районного суду Житомирської області від 17.01.2012 року у справі №2а-615/74/12 за період із 14.03.2011 по 22.07.2011, починаючи з 12.06.2012 по 31.07.2018 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

Ознайомившись із матеріали позовної заяви та доданими документами, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід залишити без руху, з наступних підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 171 КАС України суддя, після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із абзацом першим частини другої статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У частині третій статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зауважує, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Позивачем подано заяву про поновлення пропуску строку в якому просить поновити строк звернення до суду, посилаючись на постанову Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 646/6250/17. Крім того, позивач зазначає, що позов подано тільки після того, як вона дізналася про компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати доплати до пенсії, яку несвоєчасно отримала, а тому вважає, що саме у 2020 році має право на компенсацію.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивач посилається на постанову Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 646/6250/17. Однак, суд не бере до уваги таке посилання, оскільки предметом спору в справі № 646/6250/17 є перевірка правомірності дій відповідача щодо припинення виплати позивачу призначеної пенсії.

Предметом спору у даній справі є протиправні, на переконання позивача, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Слід зауважити, що питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-III та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року N 159.

Статтею 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згідно із статтею 7 вказаного Закону, відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

При цьому, реалізації особою права звернення до суду за захистом порушеного права щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії можлива у шестимісячний строк, встановлений частиною 2 статті 122 КАС України.

У позовній заяві позивачка зазначає, що грошові кошти зараховані на її рахунок 31 липня 2018 року, однак про те, що сума виплачена без врахування компенсації втрати частини грошових доходів вона дізналася пізніше. У поданій заяві до відповідача щодо виплачених коштів не вказано дати звернення, проте відповідь на таке звернення надано відповідачем у квітні 2020 року.

Позовну заяву направлено на поштову адресу суду 12 серпня 2020 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого КАС України.

Матерали справи не містять доказів того, що у позивача у період з серпня 2018 року по квітень 2020 року була відсутня можливість звернутися до суду з приводу відповідної виплати.

Отже, позивачем не наведено причини, які пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Відтак, вказані позивачем обставини не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням, а її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду також не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справи Стаббігс та інші проти Великобританії рішення від 21 лютого 1986 року справа, "Девеер проти Бельгії" рішення від 27 лютого 1980 року, "Голдер проти Сполученого Королівства" рішення від 21 лютого 1975 року).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що позовну заяву слід залишити без руху та запропонувати позивачу протягом десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху звернутися до суду із заявою про поновлення строку, у якій навести інші підстави пропуску строку звернення до суду та надати докази, які б підтверджували неможливість своєчасного вчинення процесуальної дії зі звернення до суду у строк, визначений законом.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом 10 днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Р.М.Шимонович