Справа № 336/2150/20
Суддя: Дмитрюк О. В.
Дата ухвалення: 2020-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/2150/20
провадження № 2-а/336/82/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Петрова С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Іванова Максима Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАК № 2399026 від 16.04.2020 р., провадження у справі закрити, стягнути за рахунок бюджетних кошти судові витрати.

В обґрунтування позову зазначив, що 16.04.2020 р. відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАК № 2299026, відповідно до якої, він керуючи транспортним засобом ЗАЗ 1102, номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на вимкнений сигнал додаткової секції світлофора, що забороняє рух у відповідному напрямку, чим порушив п.8.7.3 з ПДР України.

З винесеною постановою не згоден, вважає її протиправною, оскільки Правил дорожнього руху України він не порушував, постанову просить скасувати, як винесену з порушенням ст.. ст.. 268, 278, 279, 280 КУпАП.

Ухвалою від 13.05.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 19.05.2020 р.

19.05.2020 р. розгляд справи було відкладено на 03.08.2020 р. у зв`язку з зайнятістю судді у кримінальному провадженні.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити.

Відповідач Іванов М.С. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав.

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, суд розглянув справу на підставі наявних в ній доказів.

Вивчивши обставини справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

16 квітня 2020 року інспектором 3 батальйону 2 роти УПП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Івановим М.С. була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2399026, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 16.04.2020 року о 23:14 год., керуючи транспортним засобом ЗАЗ 1102, номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на вимкнений сигнал додаткової секції світлофора, що забороняє рух у відповідному напрямку, чим порушив п.8.7.3 з ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. На місці зупинки автомобіля на позивача було накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Положеннями статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст.ст.10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою серії ЕАК № 2399026 від 16.04.2020 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно із ч.2 ст.122 КУпАП Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ст.251 КУпАП передбачено, щодоказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження вчиненого позивачем правопорушення суду не надано жодного доказу.

У відповідності до ч. 3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов про скасування постанови серії ЕАК № 2399026 від 16.04.2020 р. підлягає задоволенню, з викладених вище мотивів.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву буз задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно зі статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частинами першою-п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Загальний порядок розподілу судових витрат урегульовано статтею 139 КАС України, частинами першою якої встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що представник позивача Панцаков С.Ю. має право на зайняття адвокатською діяльністю згідно свідоцтва № ЗП 001494 від 29.11.2017 року.

На підтвердження здійснення судових витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, представником позивача надано до суду копію ордеру, договір про надання правової допомоги від 21.04.2020 року, орієнтовний розрахунок судових витрат, квитанцію до прибуткового касового ордера на суму 1000 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Запорізькій області судові витрати в сумі 1000 грн на відшкодування витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 9, 241-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Іванова Максима Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАК № 2399026 від 16.04.2020 р., винесену інспектором 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Івановим Максимом Сергійовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (м.Запоріжжя, вул.Перемоги, 96) на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1000 (одна тисяча) грн на відшкодування витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В.Дмитрюк