Справа № 640/9769/19
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2020 року м. Київ № 640/9769/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства «Телесистеми України»
доГоловного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкової вимоги і рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «Телесистеми України» з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у м. Києві від 08.04.2019 №114077-17;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 08.04.2019 №114077-17 про опис майна у податкову заставу;

- зобов`язати Головне управління ДФС у м. Києві відкоригувати інтегровану картку платника податків Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» шляхом виключення донарахування пені з податку на додану вартість у сумі 25 661,56 грн. та поновивши в ній списану суму переплати у розмірі 4 828,77 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що станом на 08.04.2019 (дата формування оскаржуваної податкової вимоги) у ПрАТ «Телесистеми України» було відсутнє несплачене узгоджене зобов`язання з податку на додану вартість, що виключає існування станом на цю дату податкового боргу з податку на додану вартість. Так, за твердженням представника позивача, податкові повідомлення-рішення від 20.02.2019 № та № одержані ПрАТ «Телесистеми України» 20.02.2019, а визначені у них податкові зобов`язання сплачені ПрАТ «Телесистеми України» 27.02.2019, тобто у межах встановленого Податковим кодексом України 10-денного строку, що, у свою чергу, виключає можливість донарахування контролюючим органом податкових зобов`язань та штрафних (фінансових) санкцій. Зважаючи на викладене, у ПрАТ «Телесистеми України» відсутній податковий борг, а також відсутні інші підстави для виникнення права податкової застави, внаслідок чого, рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 08.04.2019 №114077-17 про опис майна у податкову заставу також є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва (суддя Бояринцева М.А.) відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечення.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши про те, що станом на 08.04.2019, згідно з даними інформаційно-телекомунікаційних систем, в інтегрованій картці ПрАТ «Телесистеми України» обліковувався податковий борг з податку на додану вартість, який виник у зв`язку з несплатою самостійно задекларованих податкових зобов`язань за декларацією від 19.03.2019 № у розмірі 20 832,79 грн., на підставі чого Головним управлінням ДФС у м. Києві сформовано податкову вимогу від 08.04.2019 №114077-17 та прийнято рішення від 08.04.2019 №114077-17 про опис майна у податкову заставу. У той же час, у відзиві вказано, що станом на 02.03.2019, згідно з даними інформаційно-телекомунікаційних систем, в інтегрованій картці ПрАТ «Телесистеми України» обліковувався податковий борг з податку на додану вартість, який початково виник за рахунок несплаченої пені, яка нарахована згідно з пп. 129.1.2 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України, на податкове повідомлення-рішення від 20.02.2019 № у розмірі 25 661,56 грн. При цьому, кошти, сплачені ПрАТ «Телесистеми України» у рахунок погашення податкових зобов`язань, задекларованих у податкових деклараціях з податку на додану вартість, зараховувались у рахунок погашення податкового боргу, згідно з черговістю його виникнення. Водночас, представником відповідача наголошено, що станом на 24.04.2019, згідно з даними інформаційно-телекомунікаційних систем, в інтегрованій картці ПрАТ «Телесистеми України» податковий борг не обліковувався, на підставі чого та у силу ст. 60 Податкового кодексу України, податкова вимога від 08.04.2019 №114077-17 вважається відкликаною, а рішення від 08.04.2019 №114077-17 про опис майна у податкову заставу вважається таким, що втратило правову силу.

Від представника позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якій останнім додаткового наголошено на обґрунтованості заявлених позовних вимог, а також вказано, що відповідач, з огляду на положення п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України, не мав правових підстав зараховувати кошти, сплачені позивачем в рахунок податкових зобов`язань, задекларованих у податкових деклараціях з податку на додану вартість, у рахунок погашення податкового боргу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.11.2019 ПрАТ «Телесистеми України» відмовлено у прийнятті до розгляду збільшених позовних вимог та залученні до участі у справі в якості співвідповідача Головного управління ДПС у м. Києві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.12.2019 адміністративну справу №640/9769/19 прийнято до свого провадження суддею Скочок Т.О.

Іншою ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.12.2019 заяву ПрАТ «Телесистеми України» про забезпечення позову повернуто без розгляду, а ухвалою суду від 13.02.2020 зобов`язано відповідний територіальний підрозділ Державної казначейської служби України повернути ПрАТ «Телесистеми України» (, адреса: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 7) судовий збір у сумі 3 842,00 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві гривні), сплачений згідно з платіжним дорученням №00014905 від 23.10.2019 за наступними реквізитами: отримувач коштів - УДКСУ У Печерському р-ні м. Києва, код отримувача - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача №UA6084021.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, Головним управлінням ДФС у м. Києві сформовано податкову вимогу від 08.04.2019 №114077-17, якою ПрАТ «Телесистеми України» повідомлено про те, що станом на 07.04.2019 сума податкового боргу вказаного платника податків становить 20 832,79 грн., у тому числі з податку на додану вартість у розмірі 20 832,79 грн. (за основним платежем).

Крім того, на підставі викладеного, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято рішення від 08.04.2019 №114077-17 про опис майна у податкову заставу, яким, заступник начальника управління - начальник відділу погашення боргу юридичних осіб управління погашення боргу Головного управління ДФС у м. Києві Сурма В.О., відповідно до ст. 89 Податкового кодексу України, вирішив здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віддані або оперативному управлінні) платника податків ПрАТ «Телесистеми України», з приміткою, що у разі, якщо на момент складання акту опису майно відсутнє або його балансова вартість менша суми податкового боргу, - також того майна, права власності на яке він набуде у майбутньому.

Вважаючи вказані податкову вимогу та рішення про опис майна у податкову заставу протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Приписами ст. 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

При цьому, у силу п. 1 розділу ІІІ Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610, податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - ІТС) контролюючих органів.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії витягу з інтегрованої картки ПрАТ «Телесистеми України» за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні (робіт, послуг)» на дату формування оскаржуваної податкової вимоги за особовим рахунком позивача обліковувався податковий борг зі сплати податку на додану вартість у розмірі 20 832,79 грн.

Проте, з вказаної копії витягу з інтегрованої картки ПрАТ «Телесистеми України» за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні (робіт, послуг)» також вбачається, що вже станом на 24.04.2019 спірний податковий борг не обліковувався.

Згідно з пп. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, зокрема, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі (п. 60.2 ст. 60 Податкового кодексу України).

Отже, враховуючи наведені вище положення ст. 60 Податкового кодексу України та встановлені у справі обставини, суд дійшов до висновку, що оскаржувана податкова вимога вважається відкликаною у силу закону, відтак, не порушує права позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.03.2020 у справі №816/1125/16.

У свою чергу, відповідно до п. 89.1 ст. 89 Податкового кодексу України, право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

При цьому, майно платника податків звільняється з податкової застави з дня отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку (пп. 93.1.1 п. 93.1 ст. 93 Податкового кодексу України).

Відтак, з урахуванням відкликання податкової вимоги від 08.04.2019 №114077-17 на підставі того, що сума податкового боргу самостійно погашена платником податків, тобто вказаний податковий борг є погашеним, податкова застава, яка у межах спірних правовідносин виникла на підставі рішення від 08.04.2019 №114077-17 про опис майна у податкову заставу, є припиненою, а вказане рішення не порушує права позивача, з огляду на факт вичерпання його дії.

Суд також звертає увагу, що позовна вимога про зобов`язання Головного управління ДФС у м. Києві відкоригувати інтегровану картку платника податків ПрАТ «Телесистеми України» шляхом виключення донарахування пені з податку на додану вартість у сумі 25 661,56 грн. та поновивши в ній списану суму переплати у розмірі 4 828,77 грн. є похідною від розглянутих вище, у силу п. 23 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому окремому задоволенню не підлягає.

Натомість, доводи позовної заяви фактично зводяться до того, що контролюючим органом неправомірно обліковано в інтегрованій картці позивача податкового боргу у вигляді пені з податку на додану вартість у сумі 25 661,56 грн., однак неправомірність таких дій відповідача не є предметом даного спору, а тому окремому дослідженню судом не підлягає.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та, як наслідок, про відмову у задоволенні останніх.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 139, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» (, адреса: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 7) до Головного управління ДФС у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок