Справа № 160/8294/20
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2020 року Справа № 160/8294/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮхно І. В.
при секретаріГлавчеві В.Ф.
представника позивача представника третьої особиМирошниченко Л.В. Тоцької Г.В.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою акціонерного товариства «Дніпроазот» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи: Державна податкова служба України, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» про визнання дій протиправними та скасування постанови, -
20.07.2020 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов акціонерного товариства «Дніпроазот» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи: Державна податкова служба України, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА», в якому позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати винесену 01.07.2020 постанову про закінчення виконавчого провадження №60148880 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»;
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з оскаржуваними діями, зазнаючи, що:
- 04.06.2018 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом прийнято рішення у справі №804/2320/18 за позовом АТ «Дніпроазот» до Державної фіскальної служби України, треті особи: Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, ПАТ «УКРНАФТА» про визнання дій протиправними та зобов`язання зареєструвати в Єдиному реєстрі податковим накладних коригування кількісних і вартісних показників від 19.01.2018 року №411 та від 16.02.2018 року №617, яким позовні вимоги задоволено повністю;
- 01.07.2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком С.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №60148880, у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду на підставі листа боржника;
- позивач вважає, що лист боржника не може бути належним доказом виконання рішення суду, оскільки розрахунки коригування кількісних і вартісних показників від 19.01.2018 року №411 та від 16.02.2018 року №617 не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних;
- оскільки розрахунки коригування не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, рішення суду фактично не виконане, а тому закінчення виконавчого провадження №60148880 є передчасним і необґрунтованим.
На думку позивача, оскаржувані дії є протиправними, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи (у письмовому провадженні) суддею Юхно І.В. та призначено справу до розгляду на 31.07.2020 року о 11год. 00 хв., встановлено відповідачу строк до 30.07.2020 року на подання відзиву на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
31.07.2020 року від представника Державної податкової служби України та Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.
В судове засідання, призначене на 31.07.2020 року, з`явився представник позивача, проте у зв`язку з відсутністю доказів належного повідомлення всіх учасників справи, судом відкладено розгляд справи на 03.08.2020 року.
31.07.2020 року секретарем судового засідання здійснено спроби належного повідомлення про наступне судове засідання представників Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби та Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА», що підтверджується наявними в матеріалах справи телефонограмами, проте через відсутність зворотного зв`язку, суд не мав змоги повідомити вказаних учасників справи за допомогою телефонограми.
Позовна заява та повістка з повідомленням про наступне судове засідання, призначене на 03.08.2020 року, направлені на адресу учасників справи електронною поштою.
В судове засідання, призначене на 03.08.2020 року, з`явились представник позивача та представник Державної податкової служби України та Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.
04.08.2020 року представником Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби надано суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, зазначаючи, що рішення суду частково виконано, проте для реєстрації всіх розрахунків коригування платнику податків необхідно забезпечити реєстраційний ліміт в СЕА ПДВ.
04.08.2020 року представником Державної податкової служби України надано суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову. В обгрунтування відзиву представником Державної податкової служби України покладено аналогічну позицію, яка викладена у відзиві Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.
В судове засідання, призначене на 11.08.2020 року, з`явились представник позивача та представник Державної податкової служби України та Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, під час дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, виникла необхідність для надання додаткових доказів, судом оголошено перерву до 13.08.2020 року.
В судове засідання, призначене на 13.08.2020 року, з`явились представник позивача та представник Державної податкової служби України та Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, підтримали обрані правові позиції.
Представник відповідача та Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» в судове засідання не з`явились, відзиву та/або пояснень щодо заявлених вимог суду не надали.
Судом здійснено належні заходи для повідомлення відповідача та Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» про судове засідання, що підтверджується матеріалами справи.
В силу ст.126, ч.1 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідачем, на виконання ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, не було надіслано до суду письмового відзиву на адміністративний позов та не було повідомлено про поважність причин ненадання відзиву.
Відповідно до ч. 6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
2 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічний гарантій з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) №540-ІХ від 30 березня 2020 року», яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу, Кримінального процесуального кодексу, Кодексу адміністративного судочинства України, Господарського кодексу України, Цивільного Кодексу України, Кодекс законів про працю тощо.
Суд звертає увагу на те, що вказаним законом доповнено розділ VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».
17 липня 2020 року вступив в силу Закон України № 731-IX від 18 червня 2020 року, яким вносяться зміни до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину.
Тобто строки продовжені Законом України № 540-IX від 30 березня 2020 року без подання відповідного клопотання про продовження строків спливають 06.08.2020 року включно. Станом на 13.08.2020 року жодного клопотання від відповідача до суду не надходило.
Заслухавши пояснення представників позивача та третіх осіб, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності позивача є виробництво інших машин і устаткування спеціального призначення, н. в. і. у. (Код КВЕД 28.99).
29 березня 2018 року Публічне акціонерне товариство «ДНІПРОАЗОТ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, третя особа - 1 Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, третя особа - 2 Публічне акціонерне товариство «УКРНАФТА».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2018 року у справі №804/2320/18 адміністративний позов акціонерного товариства «ДНІПРОАЗОТ» задоволено:

- визнано протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у прийнятті до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних 08 лютого 2018 року та 15 лютого 2018 року згідно з «Квитанцією про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних» розрахунку коригування кількісних і якісних показників від 19.01.2018 року № 411 до податкової накладної від 28.11.2014 року № 940, яким зменшено обсяг постачання за податковою накладною на 16 666 666,67 грн. та суму ПДВ на 3 333 333,33 грн., який складений постачальником Публічним акціонерним товариством «ДНІПРОАЗОТ» та поданий для реєстрації покупцем Договором № 999/97 «Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов`язану із створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ» від 24.12.1997 року в особі відповідального за утримання та внесення податків до бюджету Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА»;

- визнано протиправними дії Державної фіскальної служби України, які виразились у неприйнятті для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних 27 лютого 2018 року та 15 березня 2018 року згідно з «Квитанцією про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних» розрахунку коригування кількісних і вартісних показників від 16.02.2018 року № 617 до податкової накладної від 28.11.2014 року № 940, яким зменшено обсяг постачання за податковою накладною на 18 333 333,33 грн. та суму ПДВ на 3 666 666,67 грн., який складений постачальником Публічним акціонерним товариством «ДНІПРОАЗОТ» та поданий для реєстрації покупцем Договором № 999/97 «Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов`язану із створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ» від 24.12.1997 року в особі відповідального за утримання та внесення податків до бюджету Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА»;

- зобов`язано Державну фіскальну службу України прийняти та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 19.01.2018 року № 411 до податкової накладної від 28.11.2014 року № 940, яким зменшено обсяг постачання за податковою накладною на 16 666 666,67 грн. та суму ПДВ на 3 333 333,33 грн., який складений постачальником Публічним акціонерним товариством «ДНІПРОАЗОТ» та поданий для реєстрації покупцем Договором № 999/97 «Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов`язану із створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ» від 24.12.1997 року в особі відповідального за утримання та внесення податків до бюджету Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА», та вважати його поданим протягом операційного дня 08.02.2018 року;

- зобов`язано Державну фіскальну службу України прийняти та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 16.02.2018 року № 617 до податкової накладної від 28.11.2014 року № 940, яким зменшено обсяг постачання за податковою накладною на 18 333 333,33 грн. та суму ПДВ на 3 666 666,67 грн., який складений постачальником Публічним акціонерним товариством «ДНІПРОАЗОТ» та поданий для реєстрації покупцем Договором № 999/97 «Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов`язану із створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ» від 24.12.1997 року в особі відповідального за утримання та внесення податків до бюджету Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА», вважати його поданим протягом операційного дня 27.02.2018 року;

- стягнуто на користь акціонерного товариства «ДНІПРОАЗОТ» за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України судові витрати у розмірі 8810,00 грн.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.02.2019 року у справі №804/2320/18 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2018 року по справі №804/2320/18.

Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 року заяву Акціонерного товариства «ДНІПРОАЗОТ» про ухвалення додаткового рішення задоволено та стягнуто на користь Акціонерного товариства «ДНІПРОАЗОТ» за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762,00 грн.

10.04.2019 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №804/2320/18, в якому зазначено, що судове рішення набрало законної сили 08.02.2019 року, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 08.02.2022 року, боржник - Державна фіскальна служба України ().

29.09.2019 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком С.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60148880 з виконання виконавчого листа №804/2320/18, де стягувачем визначено акціонерне товариство «Дніпроазот», а боржником Державну фіскальну службу України.

Ухвалою суду від 05.12.2019 замінено сторону виконавчого провадження №60148880 по виконанню виконавчого листа у справі №804/2320/18, виданого 10.04.2019 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом, а саме: боржника - Державну фіскальну службу України на Державну податкову службу України.

11.02.2020 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком С.В. було винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження №60148880 з виконання виконавчого листа №804/2320/18, де стягувачем визначено акціонерне товариство «Дніпроазот», а боржником Державну податкову службу України.

01.07.2020 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком С.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №60148880 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

В обгрунтування постанови про закінчення виконавчого провадження №60148880 зазначено, що до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов лист Державної податкової служби України від 24.06.2020 року №6134/5/99-00-06-01-02-05, яким повідомлено відділ про повне та фактичне виконання рішення суду.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо закінчення виконавчого провадження та винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №60148880 від 01.07.2020 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Оскаржувана постанова від 01.07.2020 року отримана АТ «Дніпроазот» 09.07.2020 року, що підтверджується календарним штемпелем АТ «Дніпроазот» про отримання на супровідному листі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 01.07.2020 року №60148880/20.1/23.

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду позивач звернувся 20.07.2020 року, що з урахуванням вихідних днів свідчить про недопущення позивачем порушення 10-денного строку звернення до суду з позовною заявою відповідної категорії.

Стосовно визначення питання щодо наявності правових підстав для винесення оскаржуваної постанови, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів.

Згідно з ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Пунктом 9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Судом встановлено, що оскаржуваною постановою №60148880 від 01.07.2020 року закінчено виконавче провадження, у зв`язку з повним та фактичним виконанням рішення суду у справі №804/2320/18 на підставі листа боржника Державної податкової служби України від 24.06.2020 року №6134/5/99-00-06-01-02-05.

Встановлюючи наявність підстав для закінчення виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа №804/2320/18, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 10.04.2019 року, судом проаналізовано наявну в матеріалах справи копію зазначеного виконавчого листа та встановлено, що виконавчий лист містив наступну резолютивну частину зобов`язального характеру, а саме:

- зобов`язати Державну фіскальну службу України прийняти та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 19.01.2018 року № 411 до податкової накладної від 28.11.2014 року № 940, яким зменшено обсяг постачання за податковою накладною на 16 666 666,67 грн. та суму ПДВ на 3 333 333,33 грн., який складений постачальником Публічним акціонерним товариством «ДНІПРОАЗОТ» та поданий для реєстрації покупцем Договором № 999/97 «Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов`язану із створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ» від 24.12.1997 року в особі відповідального за утримання та внесення податків до бюджету Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА», та вважати його поданим протягом операційного дня 08.02.2018 року;

- зобов`язано Державну фіскальну службу України прийняти та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 16.02.2018 року № 617 до податкової накладної від 28.11.2014 року № 940, яким зменшено обсяг постачання за податковою накладною на 18 333 333,33 грн. та суму ПДВ на 3 666 666,67 грн., який складений постачальником Публічним акціонерним товариством «ДНІПРОАЗОТ» та поданий для реєстрації покупцем Договором № 999/97 «Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов`язану із створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ» від 24.12.1997 року в особі відповідального за утримання та внесення податків до бюджету Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА», вважати його поданим протягом операційного дня 27.02.2018 року.

З огляду на характер вимог, звернутих до боржника Державної податкової служби України, виконавчим листом №804/2320/18, виданим Дніпропетровським окружним адміністративним судом 10.04.2019 року, необхідним для суду під час розгляду цієї справи є встановлення подій, з якими можна пов`язувати повне виконання рішення суду за заявленими вимогами.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.

Згідно з п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;

отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Відповідно до п.п.192.1.1 п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок

б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв`язку з отриманням таких товарів/послуг.

Постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Виходячи з вищенаведених норм, належними доказами виконання рішення суду від 04.06.2018 року у справі №804/2320/18 та вимог виконавчого листа №804/2320/18, виданого 10.04.2019 року, є документи, що підтверджують факти прийняття та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

- розрахунку коригування кількісних і вартісних показників від 19.01.2018 року № 411 до податкової накладної від 28.11.2014 року № 940, яким зменшено обсяг постачання за податковою накладною на 16 666 666,67 грн. та суму ПДВ на 3 333 333,33 грн., який складений постачальником Публічним акціонерним товариством «ДНІПРОАЗОТ» та поданий для реєстрації покупцем Договором № 999/97 «Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов`язану із створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ» від 24.12.1997 року в особі відповідального за утримання та внесення податків до бюджету Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА»;

- розрахунку коригування кількісних і вартісних показників від 16.02.2018 року № 617 до податкової накладної від 28.11.2014 року № 940, яким зменшено обсяг постачання за податковою накладною на 18 333 333,33 грн. та суму ПДВ на 3 666 666,67 грн., який складений постачальником Публічним акціонерним товариством «ДНІПРОАЗОТ» та поданий для реєстрації покупцем Договором № 999/97 «Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов`язану із створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ» від 24.12.1997 року в особі відповідального за утримання та внесення податків до бюджету Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА».

Виходячи з приписів ст. 201 Податкового кодексу України такими документами можуть бути:

- квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, отримана продавцем;

- повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, отримане покупцем;

- повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, лист боржника Державної податкової служби України від 24.06.2020 року №6134/5/99-00-06-01-02-05 без надання вище перелічених документів не може бути належним підтвердженням факту повного виконання рішення суду та не є підтвердженням факту реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунків коригування до податкових накладних.

Позивачем подано до суду витяги з Єдиного державного реєстру податкових накладних від 02.07.2020 року №526433, від 14.07.2020 року №527362, з аналізу яких відомо, що розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 19.01.2018 року № 411 до податкової накладної від 28.11.2014 року № 940 та розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 16.02.2018 року № 617 до податкової накладної від 28.11.2014 року № 940 не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, судом встановлено, що станом на момент винесення оскаржуваної постанови №60148880 від 01.07.2020 року про закінчення виконавчого провадження на підставі повного виконання рішення суду боржником, рішення суду від 04.06.2018 року у справі №804/2320/18 виконано не було.

Представником Державної податкової служби України та Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в судових засіданнях та у відзивах підтверджено, що рішення суду в повному обсязі не виконано станом на момент розгляду справи судом.

Представником Державної податкової служби України та Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби зазначено, що розрахунки коригування кількісних і вартісних показників від 19.01.2018 року №411, від 16.02.2018 року №617 до податкової накладної від 28.11.2014 року №940 мають статус «очікується реєстрація ПН/РК за рішенням суду».

Невиконання рішення суду щодо реєстрації вказаних розрахунків пояснюється представником Державної податкової служби України та Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби тим, що відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку має право зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну та/або розрахунок коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року, в яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Суд зазначає, що вказана норма стосується реєстрації податкових накладних платником податків. У випадку, що розглядається судом, реєстрації розрахунків коригування відбувається за рішенням суду, яке має бути виконано Державною податковою службою України в обов`язковому порядку.

За правилами статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Наведена норма кореспондується із положеннями статті 370 КАС України, згідно якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Конституційний Суд України у рішенні № 18-рп/2012 від 13.12.2012 (справа № 1-26/2012) зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу № 1-7/2013 Конституційний Суд України у рішенні № 5-рп/2013 від 26.06.2013 звернув увагу, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Таким чином, з моменту набрання законної сили судовим рішенням виникає безумовний обов`язок його виконання.

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

З аналізу наведених норм, судом встановлено, що судове рішення має бути виконано в обов`язковому порядку та його виконання має бути підтверджено належними доказами.

Судом під час розгляду справи не встановлено виконання рішення суду від 04.06.2018 року у справі №804/2320/18, а тому оскаржувана постанова №60148880 від 01.07.2020 року про закінчення виконавчого провадження є передчасно та безпідставно винесеною, а дії відповідача щодо закінчення виконавчого провадження без належних доказів виконання рішення суду є протиправними.

З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання протиправними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з винесення 01.07.2020 постанови про закінчення виконавчого провадження №60148880 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із фактичними виконанням рішення суду, та визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №60148880 від 01.07.2020 року на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.

Стосовно позовної вимоги про повернення виконавчого листа №804/2320/18 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, буд.13, ) для подальшого виконання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Частиною 2 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

З аналізу наведених норм, судом встановлено, що вимога про повернення виконавчого листа №804/2320/18 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є передчасною, оскільки повернення виконавчого листа відбувається лише після відновлення виконавчого провадження, яке відновлюється постановою державного виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Таким чином, суд приймаючи рішення про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження не може одночасно вирішити питання щодо повернення виконавчого листа до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, оскільки поверненню виконавчого листа передує процедура відновлення виконавчого провадження.

Суд вирішує питання щодо захисту вже порушених прав позивача та не може приймати рішення на майбутнє шляхом зобов`язання вчинити дії, які відбудуться в майбутньому після відновлення виконавчого провадження.

Відтак, в позовній вимозі щодо повернення виконавчого листа №804/2320/18 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для подальшого виконання слід відмовити, у зв`язку з передчасністю звернення позивача з такою вимогою.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підтверджені під час розгляду справи, є доведеними суду та підтвердженими належними засобами доказування, а тому позовна заява в частині визнання протиправними дій та скасування постанови підлягає задоволенню судом.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.

При зверненні до суду позивачами сплачено суму судового збору у розмірі 6306,00 грн., що підтверджується квитанцією №1 від 16.07.2020 року.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 6306,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 4204,00 грн.

Керуючись ст. 139, 268, 241 - 246, 250, 287, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов акціонерного товариства «Дніпроазот» (місцезнаходження: 51909, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. С.Х. Горобця, буд.1 ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Городецького, буд.13, код ЄДРПОУ 0015622) треті особи: Державна податкова служба України (місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа , буд.8, ), Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби (місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд.12г, ), Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» (місцезнаходження: 36000, м. Полтава, вул. Монастирська , буд.12, ) про визнання дій протиправними та скасування постанови задовольнити частково.

Визнати протиправними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, буд.13, ), з винесення 01.07.2020 постанови про закінчення виконавчого провадження №60148880 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із фактичними виконанням рішення суду.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження від 01.07.2020 №60148880 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь акціонерного товариства «Дніпроазот» (місцезнаходження: 51909, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. С.Х. Горобця, буд.1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Городецького, буд.13) судові витрати у розмірі 4204 грн. 00 коп. (чотири тисячі двісті чотири гривні 00 копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя І.В. Юхно