Справа № 160/5428/20
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року Справа № 160/5428/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови, -
20 травня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Київської митниці Держмитслужби, в якій позивач просить:
1) визнати протиправними та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів:
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що за контрактом №020919 від 02.09.2019, укладеним між позивачем та іноземною компанією ZHEJIANG RICHOICE MACHINERY IMP & EXP CO., LTD (CHINA), на умовах поставки CIF-Одеса позивачу від продавця надійшли товари: на суму 50 578,90 доларів США (INVOICE №149-597 від 18.01.2020), які позивач заявив до митного оформлення шляхом подачі електронної митної декларації №UA100070/2020/414312 від 26.02.2020; на суму 56 460,00 доларів США (INVOICE №150-599 від 01.02.2020), які позивач заявив до митного оформлення шляхом подачі електронної митної декларації №UA100070/2020/415935 від 16.03.2020; на суму 52 954,00 доларів США (INVOICE №150-600 від 01.02.2020), які позивач заявив до митного оформлення шляхом подачі електронної митної декларації №UA100070/2020/415963 від 16.03.2020. Під час декларування товару, відповідно до вищенаведених ЕМД, загальна вартість товару визначена декларантом за основним методом, на підтвердження чого позивачем були надані необхідні документи, які підтверджують ціну на товар за ціною договору (контракту). Однак, відповідачем не було визнано заявлену декларантом митну вартість товарів та прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості, а також відмовлено у прийнятті митної декларації шляхом оформлення Карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Позивач вважає, що відповідач неправомірно не визнав заявлену позивачем митну вартість товару і спірними рішеннями про коригування митної вартості товарів безпідставно збільшив митні платежі за ввезення товару на митну територію України і випуск їх у вільний обіг, оскільки надані позивачем документи не містили розбіжностей чи наявних ознак підробки, містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни.
Ухвалою суду від 22.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали.
17.06.2020 від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому Київська митниця Держмитслужби проти задоволення позову заперечує, зазначаючи, що під час опрацювання поданих Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ» митних декларацій відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику Автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР), у зв`язку з чим позивачу було запропоновано відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України подати документи, які підтверджують митну вартість товарів, однак, декларант відмовився від надання додаткових документів. За таких обставин, митна вартість товару не могла бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), відповідно до вимог статті 58 Митного кодексу України через виявлені розбіжності в документах. Відтак, відповідач зазначає, що під час прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митниця діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підставі для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ».
23 червня 2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів та автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. Зазначив, що надані до митного оформлення документи містили всю необхідну інформацію для підтвердження числових значень складових частин митної вартості та ціни, що була фактично сплачена за товари. Надання інших документів для підтвердження митної вартості товару за першим методом Митним кодексом України не вимагається.
Ухвалою суду від 26.06.2020 року заяву Київської митниці Держмитслужби про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції повернуто заявнику без розгляду.
Частиною 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч. 5 ст. 262 КАС України).
Згідно зі статтею 258 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).
Оскільки, останній день розгляду справи припадав на день відпустки судді, справа розглянута у перший робочий день судді після виходу з відпустки 03 серпня 2020 року.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
02 вересня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ» (Покупець) та іноземною компанією ZHENJIANG RICHOICE MACHINERY IMP & EXP CO., LTD (Продавець) укладено зовнішньоекономічний Контракт №020919 (а.с.29-31), відповідно до умов якого, із врахуванням додаткової угоди від 10.10.2019 (а.с.32-33), Продавець продає, а Покупець купує товар у кількості, асортименті і за ціною, що визначаються в рахунках-фактурах, на кожну партію товару відповідно (пункт 1.1). Умови поставки: CIF Одеса (Інкотермс 2010) (пункт 2.1). Умови поставки можуть бути змінені за взаємною згодою сторін та вказані в рахунках-фактурах (пункт 2.2). Вантажовідправником за цим Контрактом може виступати третя особа (пункт 2.4). Загальна сума Контракту становить 1000000,00 (один мільйон) доларів США (пункт 3.1). Оплата товару за цим договором здійснюється шляхом перерахування грошових коштів з рахунку Покупця на рахунок Продавця протягом 90 (дев`яносто) днів з дня поставки товару (пункт 3.2). Датою оплати товару є дата зарахування коштів на рахунок Продавця відповідно до чинних норм законодавства України (пункт 3.3). Датою поставки товару вважається дата оформлення ВМД (пункт 3.4). Вартість тари, маркування, упаковки, перевезення, переміщення (в тому числі навантаження, вивантаження), страхування, включені в ціну товару. Тара є безповоротною (пункт 3.5). Валютою платежу за цим Контрактом є долар США (пункт 3.7).
У лютому - березні 2020 року на виконання умов вказаного Контракту на адресу позивача на умовах поставки CIF-Одеса надійшли товари:
- відповідно до INVOICE №149-597 від 18.01.2020 на суму 50 578,90 доларів США (а.с.48);
- відповідно до INVOICE №150-599 від 01.02.2020 на суму 56 460, 00 доларів США (а.с.75);
- відповідно до INVOICE №150-600 від 01.02.2020 на суму 52 954,00 доларів США (а.с.105).
26 лютого 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ» подано до Київської митниці Держмитслужби електронну митну декларацією ІМ 40 ДЕ №UA100070/2020/414312 (а.с.40-42) для здійснення митного оформлення товару:
- Замки для дверей будівль з недорогоцінних металів: врезной замок - 5010 шт., накладной замок 2000 шт., кодовий замок 2000 шт. Країна виробництва CN;
Митна вартість товару, згідно з графою 43 ЕМД, визначена декларантом на підставі методу визначення митної вартості за ціною угоди (перший метод), та, відповідно до граф 42 та 45 митної декларації, становить 16 243,10 доларів США (398 454,61 грн.) на умовах поставки CIF-Одеса (графа 20 ЕМД).
Відповідно до графи 44 ЕМД №UA100070/2020/414312 на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем митному органу були подані:
- декларація митної вартості за №2043, номер якої наведено у гр.7 ЕМД;
- пакувальний лист PACKING LIST №149-597 від 18.01.2020 (код документу 0271);
- рахунок-проформа PROFORMA-INVOICE №149-597 від 18.01.2020 (код документу 0325);
- рахунок-фактура INVOICE №149-597 від 18.01.2020 (код документу 0380);
- коносамент BILL OF LADING №ZIMUNGB9419893 від 18.01.2020 (код документу 0705);
- міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) А№002727 від 25.02.2019 (код документу 0730);
- документ про походження товару INVOICE №149-597 від 18.01.2020 (код документу 0862);
- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - Висновок експерта №ГО-572 від 26.02.2020 Дніпропетровської торгово-промислової палати (код документу 3016);
- комерційна пропозиція OFFER б/н від 18.01.2020 (код документу 3022);
- контракт №020919 від 02.09.2019 (код документу 4100);
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - додаткова угода від 10.10.2019 (код документу 4103);
- лист №2602/1 від 26.02.2020 про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості (код документу 9000).
16 березня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ» подано до Київської митниці Держмитслужби електронну митну декларацією ІМ 40 ДЕ №UA100070/2020/415935 від 16.03.2020 (а.с.69-71) для здійснення митного оформлення товару:
- частини замків дверних: циліндр замка в асортименті 745000 шт. Країна виробництва CN.
Митна вартість товару, згідно з графою 43 ЕМД, визначена декларантом на підставі методу визначення митної вартості за ціною угоди (перший метод), та, відповідно до граф 42 та 45 митної декларації, становить 11 760,00 доларів США (306 806,64 грн.) на умовах поставки CIF-Одеса (графа 20 ЕМД).
Відповідно до графи 44 ЕМД №UA100070/2020/415935 на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем митному органу були подані:
- декларація митної вартості за №2146, номер якої наведено у гр.7 ЕМД;
- пакувальний лист PACKING LIST №150-599 від 01.02.2020 (код документу 0271);
- рахунок-фактура INVOICE №150-599 від 01.02.2020 (код документу 0380);
- коносамент BILL OF LADING №ZIMUNGB9418524 від 01.02.2020 (код документу 0705);
- міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) №9936 від 13.03.2020 (код документу 0730);
- документ про походження товару INVOICE №150-599 від 01.02.2020 (код документу 0862);
- Висновок експерта №ГО-748 від 16.03.2020 Дніпропетровської торгово-промислової палати (код документу 3016);
- комерційна пропозиція OFFER б/н від 01.02.2020 (код документу 3022);
- контракт №020919 від 02.09.2019 (код документу 4100);
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - додаткова угода від 10.10.2019 (код документу 4103);
- лист №1603/1 від 16.03.2020 про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості (код документу 9000).
16 березня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ» подано до Київської митниці Держмитслужби електронну митну декларацією ІМ 40 ДЕ № UA100070/2020/415963 (а.с.99-101) для здійснення митного оформлення товару:
- замки для дверей будівль: механізм замка врезеной дверний 1020 шт. Країна виробництва CN.
Відповідно до графи 44 ЕМД №UA100070/2020/415963 на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем митному органу були подані:
- декларація митної вартості за №2147, номер якої наведено у гр.7 ЕМД;
- пакувальний лист PACKING LIST №150-600 від 01.02.2020 (код документу 0271);
- рахунок-фактура INVOICE №150-600 від 01.02.2020 (код документу 0380);
- коносамент BILL OF LADING №ZIMUNGB9418525 від 01.02.2020 (код документу 0705);
- міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) №9935 від 13.03.2020 (код документу 0730);
- документ про походження товару INVOICE №150-600 від 01.02.2020 (код документу 0862);
- Висновок експерта №ГО-749 від 16.03.2020р Дніпропетровської торгово-промислової палати (код документу 3016);
- пропозиція OFFER б/н від 01.02.2020 (код документу 3022);
- контракт №020919 від 02.09.2019 (код документу 4100);
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - додаткова угода від 10.10.2019 (код документу 4103);
- лист №1603/1 від 16.03.2020 про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості (код документу 9000).
Під час здійснення митного контролю по поданих деклараціях спрацювали наступні профилі ризику системи управління ризиками:
- «105-2 контроль правильності визначення митної вартості товарів»: по наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МКУ;
- «106-2 витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів»: по наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МКУ;
- «117-2 «Здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів із залученням спеціалізованого підрозділу митниці ДФС для перевірки числового значення заявленої митної вартості»: по наступних товарах можливе заниження митної вартості товару (1, 2): Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МКУ.
На підставі приписів частин 2-3 статті 53 Митного кодексу України, митним органом було запропоновано декларанту у 10-денний термін надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (передбачені положеннями наказу МФУ від 24.05.2012 №99); 2) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (в перекладі на українську мову відповідно до вимог ст. 254 МКУ); 3) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 4) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 5) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 6) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 7) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 8) виписку з бухгалтерської документації; 9) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 10) копію митної декларації країни відправлення (з перекладом на українську мову відповідно до вимог ст. 254 МКУ); 11) додаткові документи для твердження заявленої митної вартості.
Від надання додаткових документів декларант відмовився, про що повідомив митний орган листами від 26.02.2020 №2602/1, від 16.03.2020 №1603/1, від 16.03.2020 №1603/2.
Враховуючи наведене, митний орган дійшов висновку, що декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки CIF витрат, пов`язаних з транспортуванням та страхуванням товарів до названого порту призначення, у зв`язку з чим Київською митницею Держмитслужби прийняті рішення про коригування митної вартості товарів.
Не погоджуючись із вказаними рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та картками відмови, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 року (далі МК України) закріплено, що правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).
Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
За приписами частини 6 статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом частин 1, 2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, у відповідності до частини 4 статті 58 МК України, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Згідно з частиною 5 статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Положеннями статті 53 МК України визначено перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
Відповідно до частини 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
В силу приписів частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Отже, МК України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Згідно з частиною 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частини 2 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Частиною 3 статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57 МК України).
Відповідно до частини 5 статті 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч. 6 ст. 57 МК України).
Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Таким чином, органи доходів і зборів мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 64 МК України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням резервного методу, передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
В разі, якщо митну вартість товарів не можна було визначити шляхом використання методу, зазначеного у статтях 58-63 МК України (метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та за результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, було обрано резервний метод визначення митної вартості.
Оцінивши усі докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що декларантом були надані усі необхідні документи, які давали митному органу змогу визначити митну вартість товару.
Так, з матеріалів справи вбачається, що під час опрацювання поданих документів та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товару відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику АСАУР, у зв`язку із чим декларанту запропоновано надати документи для підтвердження митної вартості товару.
Суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 809/1884/16.
Як вже зазначалося судом, відповідач під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявлених за електронними митними деклараціями, встановив, що в наданих позивачем документах є розбіжності: «відповідно до частини 10 статті 58 Кодексу, до митної товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. З наданих до митного оформлення документів не відомо чи включені вищезазначені складові митної вартості товару чи ні».
Суд зазначає, що умовами Контракту №020919 від 02.09.2019 визначено, що Продавець продає, Покупець купує товар у кількості, асортименті і за ціною, що визначаються в рахунках-фактурах, на кожну партію товару відповідно.
Згідно з інвойсами, що знаходяться у матеріалах справи, за вказаним Контрактом на адресу позивача надійшли товари на умовах поставки CIF-Одесса.
Відповідно до Інкотермс-2010 CIF («вартість, страхування, фрахт») означає, що Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, проте ризик втрати чи ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять від Продавця на Покупця. Додатково до цього, саме умовами терміну CIF передбачено, що на Продавця покладається також обов`язок придбання морського страхування на користь Покупця проти ризику втрати й ушкодження товару під час перевезення.
Таким чином, поставка товару на умовах CIF зобов`язує продавця укласти договір страхування та сплатити фрахт, необхідний для доставки товару до названого порту призначення, витрати за страхування та забезпечення здійснення митного оформлення товару при експорті.
Отже, наведене свідчить про те, що погоджуючи саме обрані умови поставки CIF, Сторони виходили з того, що витрати на страхування та транспортування вже є включеними до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар (фактурної вартості товару), у зв`язку з чим не додаються при визначенні митної вартості товару.
З урахуванням вказаного, поставка товару на умовах CIF передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені вартість товару, фрахт або транспортні витрати, а також вартість страхування для морських перевезень.
Відтак, додаткові витрати на транспортування товару ТОВ «ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ» не понесло.
Відповідно до даних графи 20 кожної з поданих Декларацій митної вартості до МД (а.с.43-45; 72-73; 102-103) «витрати на транспортування до місця доставки по товару №№», як і дані гр.22 «витрати на страхування №№», дорівнюють 0,00 грн.
Тобто, відсутність даних у гр.20 та гр.22 додатково свідчить про те, що відповідні витрати були враховані Постачальником саме у ціні товару.
Відповідачем не надано суду будь-яких доказів спростування умов постави CIF, та інших доказів, які б свідчили, що позивач поніс додаткові витрати з транспортування або страхування.
Також суд зауважує, що умовами поставки CIF (в редакції ІНКОТЕРМС 2010) не врегульоване питання включення у ціну товару тари, упаковки та маркування, однак, у пункті 3.5 Контракту №020919 від 02.09.2019 сторонами погоджено включення у ціну товару вартість тари, маркування, упаковки, перевезення, переміщення (в тому числі навантаження, вивантаження), страхування.
При цьому, постачальник не висунув покупцю вимоги відшкодувати витрати на страхування та транспортні витрати за наведеними умовами поставки.
Згідно з пунктом 7 частини 10 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема витрати на страхування товарів.
Таким чином, відповідно до умов поставки за Контрактом №020919 від 02.09.2019 та наявними у справі товаросупровідними документами, всі витрати (транспортування, страхування товару тощо) вже були включені продавцем в ціну товару, відображену у документах, наданих митному органу для митного оформлення, а тому, надання додаткових документів, як і необхідність окремого відображення в них вартості витрат зі страхування, митним законодавством не передбачається.
Стосовно доводів відповідача про те, що надані до митного оформлення страхові поліси не перекладено на українську мову; страхові поліси не містять інформації про страхувальника, застрахованої особи, номеру контракту, ваги та іншої інформації; до митного оформлення не надано страхові документи, то суд зазначає, що умови поставки згідно зовнішньоекономічного контракту CIF зобов`язують продавця товару оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару у порт призначення та укласти договір страхування. Отже, вартість товару вже включає у себе витрати на перевезення та страхування товару.
Матеріалами справи підтверджується, зо позивачем до митного органу були надані страхові поліси, які підтверджують витрати продавця.
Страхові поліси викладені англійською мовою, яка є мовою міжнародного спілкування, а тому позивач не зобов`язаний був здійснювати переклад документу на українську мову.
При цьому, інформація вказана у страхових полісах кореспондується з контрактом та інвойсом, посилання на які містяться у страховому полісі.
У відповідності до пункту 5 Висновків Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України, в редакції від 13.03.2012 року, яка затверджена постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 року № 2 зазначено, що якщо за твердженням декларанта страхування не здійснювалося, то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість якщо митниця стверджує, що страхування все ж такі здійснювалося (а значить витрати на страхування включаються до митної вартості), то митниця повинна довести наявність цього факту.
За викладених обставин судом відхиляється наведений довід відповідача.
Посилання відповідача в рішеннях про коригування митної вартості товару на наявність раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях, не є доказом заниження позивачем митної вартості товарів в разі наявності у декларанта усіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості
Наявність у системах митного органу інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Суд зауважує, що частиною 1 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина 2 статті 58 МК України).
При цьому, частиною 7 статті 54 МК України закріплено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Відповідачем під час розгляду справи не доведено належними та допустимими засобами доказування неправильності заявленої митної вартості товару. Доводи, які зазначені відповідачем у рішеннях про коригування митної вартості, не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки. Відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, а надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари.
Дослідивши надані до митного оформлення товару документи, суд встановив, що позивачем у повному обсязі виконано вимоги статті 53 МК України щодо подання документів на підтвердження митної вартості задекларованих товарів та надано органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних відповідно до пункту 2 частини 2 статті 52 МК України. Жоден з документів не містив розбіжностей чи наявних ознак підробки, натомість містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни.
Таким чином, ТОВ «ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ» правомірно, відповідно до вимог МК України, застосовано основний метод - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та вірно визначено митну вартість товару і документально підтверджено її числові значення відповідно до статті 53 МК України.
Суд зазначає, що за змістом частин 1-3 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Враховуючи наведене, зважаючи на встановлені обставини, у тому числі, щодо надання декларантом митному органу достовірних відомостей про визначення митної вартості за ціною угоди, які базувалися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддавалися обчисленню, суд погоджується із позицією позивача щодо протиправності оскаржуваних рішень про коригування митної вартості №UА100000/2020/000099/2 від 26.02.2020, №UА100000/2020/000148/2 від 16.03.2020 та №UА100000/2020/000150/2 від 16.03.2020.
Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 КАС України).
В ході розгляду справи відповідачем не були наведені докази правомірності оскаржуваних рішень, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до положень частини 1 статті 139 КАС України.
Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UА100000/2020/000099/2 від 26.02.2020, №UА100000/2020/000148/2 від 16.03.2020 та №UА100000/2020/000150/2 від 16.03.2020.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ» за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби судові витрати з оплати судового збору у розмірі 16 669,41 грн. (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят дев`ять гривень сорок одна копійка).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева