Справа № 520/7927/2020
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 серпня 2020 р. № 520/7927/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сагайдака В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №00255-5806-2036 від 23.04.2020 року в частині 14110,38 грн., №00254-5806-2036 від 23.04.2020 року в частині 16383,60 грн., №00253-5806-2036 від 23.04.2020 року в частині 19059,59 грн., №0-2036 від 23.04.2020 року в частині 25640,33 грн.

Відповідач надав до суду відзив, згідно змісту якого у задоволенні вимог просив суд відмовити.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що позивач є власником 1/2 частини нежитлового приміщення №1 у будівлі літ. А-1 і нежитлової будівлі літ. А1-2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . Загальна площа частки, яка належить позивачу, становить 682,65 кв. м. Право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу від 12.02.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Тимофєєвою О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №270.

Згідно технічного паспорту від 17.05.2005 року, будівлі визначені як «виробничі». Водночас, відповідачем нежитлові приміщення позивача були розцінені як офісні/торгівельні, що призвело, на думку позивача, до помилки в сумі визначених податкових зобов`язань.

27.06.2019 року ГУДПС у Харківській області було прийнято стосовно ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення №0136006- 58062036, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2018 рік. Не погоджуючись з сумою нарахованого податку, позивач звернувся до відповідача з заявою про проведення звірки від 04.03.2020 року, посилаючись на невірне визначення площі нерухомого майна та неправильно застосовану ставку.

Листом № 5154/Л/20-40-58-06-20 від 23.04.2020 року відповідач повідомив про скасування (відкликання) ППР № 02036 від 27.06.2019 року та винесення замість нього нових ППР за 2016-2019 роки, а саме:

- ППР № 00255-5806-2036 від 23.04.2020 року, визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2016 рік у розмірі 18813,84 грн.;

- ППР № 00254-5806-2036 від 23.04.2020 року, визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2017 рік у розмірі 21844,80 грн.;

- ППР № 00253-5806-2036 від 23.04.2020 року, визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2018 рік у розмірі 25415,06 грн.;

- ППР № 0-2036 від 23.04.2020 року, визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2019 рік у розмірі 28486,98 грн.

На думку позивача, в нових ППР відповідачем невірно застосовано ставку податку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно п. 6.1. статті 6 Податкового Кодексу України, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно п. 16.1 статті 16 ПК України платник податків, зокрема, зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до ст. 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Підпунктом 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України).

Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з пп. 266.3.3 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

У відповідності п.п. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України у нежитловій нерухомості виділяють, зокрема будівлі офісні (будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей), будівлі промислові та склади.

Підпунктом є пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України визначено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктом оподаткування, до яких віднесено будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Судом встановлено, відповідно експлікації приміщень до плану поверхів виробничого будинку АДРЕСА_3 , в графі «призначення приміщень» зазначено, що за літ. «А-1» за планом розміщений цех; за літ. «А1-2» розміщений участок, склад та котельня, коридор.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 (ДК БС), затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 р. №507, об`єктами класифікації в ДК БС є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

До будівель промислових належать об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1251, що включає підкласи 1251.1-1251.9.

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості відповідно до ДК 018-2000.

У даному випадку податковим органом було не вірно визначено, до якого класу споруд відноситься нежитлова нерухомість №1 у будівлі літ. А-1 та у будівлі літ. А1-2, за адресою: м. Харків, пров. Ново-Мирський, 17, що належить на праві власності позивачу.

Згідно із п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

В свою чергу, відповідно до п.12.3 ст.12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

Рішенням 36 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 21.01.2015 року № 1793/15 "Про внесення змін до рішення 4 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 12.01.2011 року № 126/11 "Про врегулювання питань справляння податків на території міста Харкова відповідно до норм Податкового кодексу України", запроваджено на території міста Харкова податок на майно, який складається, окрім іншого, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та затверджено Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у місті Харкові згідно з додатком 1 до цього рішення. Зазначеним рішенням встановлено ставки податку на нерухоме майно на 2016 рік щодо:

- будівель офісних/торгівельних 4-ї зони (Орджонікідзевський/Індустріальний район м. Харкова) в розмірі 1,2% від мінімальної заробітної плати (16,54 грн.) за кв.м;

- будівель промислових та складів в розмірі 0,5% від мінімальної заробітної плати (6,89 грн.) за кв.м.

Відповідно до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" від 22.02.2017 року № 542/17, встановлено на території міста Харкова на 2017 рік та наступні роки податок на майно, який складається, окрім іншого, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Рішенням встановлено ставки податку на нерухоме майно щодо:

- будівель офісних/торгівельних в розмірі 1% від мінімальної заробітної плати (32,00 грн. в 2017 році та 37,23 грн. у 2018 році) за кв.м;

- будівель промислових та складів в розмірі 0,25% від мінімальної заробітної плати (8,00 грн.) в 2017 році та 9,31 грн. в 2018 році) за кв.м.

Цим же рішенням (зі змінами в редакції рішення 23-ї сесії 7-го скликання Харківської міської ради Харківської області № 1284/18 від 28.11.2018 року) було виключено пп.5 п.5 Додатка 1, яким передбачені ставки для будівель промислових та складів, та встановлено ставки податку на нерухоме майно на 2019 рік щодо:

- будівель офісних/торгівельних в розмірі 1% від мінімальної заробітної плати (41,73 грн.) за кв.м;

- інших будівель (у тому числі промислових) в розмірі 0,1% від мінімальної заробітної плати (4,17 грн.) за кв.м.

Отже, ставка податку на нерухоме майно, яка підлягає застосуванню для категорії "будівлі промислові та склади" у:

- 2016 році складає 0,5% від мінімальної заробітної плати, та підлягає сплаті у сумі 4703,46 грн. (682,65 кв.м*6,89 грн.);

- 2017 році складає 0,25% від мінімальної заробітної плати, та підлягає сплаті у сумі 5461,20 грн. (682,65 кв.м*8,00 грн.);

- 2018 році складає 0,25% від мінімальної заробітної плати, та підлягає сплаті у сумі 6355,47 грн. (682,65 кв.м*9,31 грн.);

- 2019 році складає 0,1% від мінімальної заробітної плати, та підлягає сплаті у сумі 2846,65 грн. (682,65 кв.м*4,17 грн.).

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Харківській області №00255-5806-2036 від 23.04.2020 року в частині 14110,38 грн., №00254-5806-2036 від 23.04.2020 року в частині 16383,60 грн., №00253-5806-2036 від 23.04.2020 року в частині 19059,59 грн., №0-2036 від 23.04.2020 року в частині 25640,33 грн.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно статті 139 КАС України.

Керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295, пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №00255-5806-2036 від 23.04.2020 року в частині 14110,38 грн., №00254-5806-2036 від 23.04.2020 року в частині 16383,60 грн., №00253-5806-2036 від 23.04.2020 року в частині 19059,59 грн., №0-2036 від 23.04.2020 року в частині 25640,33 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) судові витрати зі сплати судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 серпня 2020 року.

Суддя Сагайдак В.В.