Справа № 469/1245/19
Суддя: Гапоненко Н. О.
Дата ухвалення: 2020-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

20.08.20 Справа 469/1245/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2020 року смт.Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Гапоненко Н.О.

за участю секретаря судового засідання - Потриваєвої М.А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 не з`явився,

представник відповідача УПП в Одеській області ДПП не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

Позивач 06 листопада 2019 року звернувся до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Шипиці Сергія Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ДП018 №672997 від 29 жовтня 2019 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425,00 грн. у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП, посилаючись на те, що постанова винесена без наявності адміністративного проступку, без підтвердження жодними доказами, з позбавленням позивача права на юридичний захист та з порушенням процедури винесення.

У обґрунтування своїх вимог зазначав, що вказаною постановою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а саме у тому, що він 29 жовтня 2019 року о 05.05 год на 21 км автошляху М-14 в Лиманському районі Одеської області він, керуючи автомобілем "Reno Megan", державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався у крайній лівій смузі руху при вільній правій, після зупинки на вимогу інспектора поліції відмовився надати посвідчення водія та свідоцтво з реєстрації транспортного засобу, чим порушив вимоги п.2.4 Правил дорожнього руху України, та на нього накладено адміністративне стягнення у сумі 425,00 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Проте позивачем на вимогу інспектора поліції було пред"явлено йому посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс; при винесенні постанови інспектором поліції відмовлено позивачеві у наданні письмових пояснень та у наданні можливості скористатися правовою допомогою за усним клопотанням позивача, не отримано пояснення свідка ОСОБА_2 щодо фактичних обставин справи, постанову складено інспектором у приміщенні службового посту без присутності позивача; виклавши у постанові обставини правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, відповідач також виклав у ній відомості про те, що позивач рухався у крайній лівій смузі при вільній правій, відповідальність за що передбачена ч.2 ст.122 КУпАП, але юридичної кваліфікації цим діям не надав.

11 грудня 2019 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 17 липня 2020 року за клопотанням позивача замінено первісного відповідача Інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Шипицю Сергія Анатолійовича на належного, яким є Управління патрульної поліції в Одеській області.

У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду відзив на адміністративний позов, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення позивачем вимог п.11.5 Правил дорожнього руху України щодо заборони виїзду у крайню ліву смугу на дорозі, що має дві смуги для руху в одному напрямку, при вільній правій смузі, без необхідності здійснення повороту або розвороту, та вимог п.2.4а Правил дорожнього руху України щодо обов"язку пред"явлення документів, зазначених у Правилах, що підтверджується відеозаписом з нагрудної комери поліцейського № ZM 9435, який станом на 10 липня 2020 року відсутній у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Зазначав про дотримання прав позивача при розгляді справи, відсутності будь-яких письмових клопотань чи пояснень позивача під час розгляду справи, недоведення позивачем відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Оскільки учасники справи, повідомлені про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з"явились і їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, суд на підставі ст.205 КАС України вирішує справу за наявними матеріалами у письмовому провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що 29 жовтня 2019 року інспектором взводу №1 роти №4 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Шипицею С.А. на 21 км автошляху М-14 Лиманського району Одеської області винесено постанову серії ДПО18 №672997 у справіпро адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, якою на позивача накладено штраф у розмірі 425,00 грн.

Відповідно до тексту оскаржуваної постанови (а.с.8), ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, керуючи автомобілем "Reno Megan", державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався у крайній лівій смузі руху при вільній правій, після зупинки на вимогу інспектора поліції відмовився надати посвідчення водія та свідоцтво з реєстрації транспортного засобу, чим порушив вимоги п.2.4 Правил дорожнього руху України.

Згідно з частиною першою статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до п.2.4 Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також (п.п."а")пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (п.2.1.а) та реєстраційний документ на транспортний засіб (п.2.1.б).

Крім вказаного підпункту "а", яким встановлено обов"язок водія пред"явити для перевірки документи, п.2.4 Правил дорожнього руху України має ще два підпункти "б" і "в", тобто, виходячи з положень ч.1 ст.9, ч.2 ст.283 КУпАП, обставини справи викладені неконкретно, що свідчить про необгрунтованість винесеного рішення.

За положеннями статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 252 КУпАП, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підставі ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, за яке передбачена відповідальність відповідними нормами КУпАП.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач стверджує, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського, про який зазначено у оскаржуваній постанові, та який у даній справі відсутній у зв"язку з закінченням строку зберігання (а.с.34).

Надана відповідачем фототаблиця, якою зафіксовано ділянку автодороги без прив"язки до місцевості, часу фотофіксації, даних про засіб фотозйомки, не може бути визнана належним та допустимим доказом обставин, викладених у оскаржуваній постанові.

Інших належних, допустимих та достатніх доказів, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху України, відповідачем до суду не надано, а тому вчинення позивачем адміністративного правопорушення є не підтвердженим, у зв"язку з чим оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Викладені позивачем обставини щодо висловлених ним інспектору поліції пропозицій надати письмові пояснення від позивача та свідка, надати можливість скористатися допомогою адвоката будь-якими доказами не підтвержені, а тому судом не враховуються як недоведені.

Посилання позивача на винесення інспектором поліції постанови без відома та присутності позивача суперечить викладеним у позовній заяві обставинам щодо проведення розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу, тобто у порядку, передбаченому главою 22 КУпАП, та змісту оскаржуваної постанови, яка містить підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про отримання копії постанови.

За порушення вимог п.11.5 Правил дорожнього руху України позивача до адміністративної відповідальності за відповідною статтею КУпАП не притягнуто, а тому наявність чи відсутність такого порушення не є обставиною, яка підлягає встановленню у даній справі.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17 виклала правову позицію про обов"язковість сплати судового збору у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення, який становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні позовної заяви позивачем судовий збір не сплачено, тому при ухваленні рішення стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 19-20, 25, 241-246, 286 КАС України, ст.ст.9, 251, 268, 280 КУпАП, суд -

у х в а л и в :

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову від 29 жовтня 2019 року серії ДПО18 №672997 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Стягнути з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції за рахунок його бюджетних асигнувань 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору на користь держави.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного тексту рішення 20 серпня 2020 року.

Суддя :