Справа № 607/8790/20
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2020 Справа №607/8790/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Кунцьо С.В.

з участю секретаря с/з: Дуркало Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області

про: скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що постановою державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Олійник І.Л. № 159-ДК/0043ПО/08/01-20 від 13 березня 2020 року на нього накладено адміністративне стягнення за ст. 53-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Як вбачається із даної постанови, ПАП «Велес», директор якого є ОСОБА_1 , в порушення ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України самовільно зайняло три земельні ділянки загальною площею 16,7 га за кадастровими номерами :04:002:0104; :01:002:0007; :04:002:0105 із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення для городництва (рілля), що розташовані за межами населених пунктів на території Бережанської міської ради Бережанського району Тернопільської області, чим заподіяно матеріальну шкоду на суму 24570 гривень, яка розрахована відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки. Із зазначеною постановою не згідний та просить її скасувати з огляду на безпідставність викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові про накладення адміністративного стягнення обставин та їх невідповідність дійсності, адже ПАП «Велес» не вчиняло жодних дій щодо самовільного зайняття зазначених земельних ділянок. Також зазначає про те, що і в протоколі про адміністративне правопорушення, і в постанові про накладення адміністративного стягнення суть правопорушення не розкрито, а саме не конкретизовано в чому виразилось самовільне захоплення земельних ділянок, не долучено доказів вчинення адміністративного правопорушення та про їх наявність не вказано у оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення. Таким чином вважає, що його неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП.

Крім того просить поновити йому строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, оскільки про її винесення він дізнався 21 травня 2020 року з листа та постанови Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак на адресу подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області у судове засідання не з`явився, однак як вбачається із поданого до суду відзиву на позов просить справу розглянути у відсутності представника Головного управління, в задоволенні позовних вимог просить відмовити.

За наявності вказаних обставин, приймаючи до уваги заяви позивача та представника відповідача, які просять слухати справу у їх відсутності, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, в порядку письмового провадження, відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

В судовому засіданні встановлено наступні обставини.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення № 159-ДК/0043ПО/08/01-20 від 13 березня 2020 року, ПАП «Велес», директор якого є ОСОБА_1 , в порушення ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України самовільно зайняло три земельні ділянки загальною площею 16,7 га за кадастровими номерами :04:002:0104; :01:002:0007; :04:002:0105 із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення для городництва (рілля), що розташовані за межами населених пунктів на території Бережанської міської ради Бережанського району Тернопільської області, чим заподіяно матеріальну шкоду на суму 24570 гривень, яка розрахована відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки. За вчинення вказаного правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Не погоджуючись із законністю притягнення його адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП, позивач звернувся до суду із даним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Як вбачається із відзиву на позовну заяву, що надійшов на адресу суду від представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, відповідач проти задоволення позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні, обґрунтовуючи правомірність винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення відносно директора ПАП « Велес » ОСОБА_1 тим, що при обстеженні земельних ділянок за кадастровими номерами :04:002:0104; :01:002:0007; :04:002:0105, що розташовані за межами населеного пункту на території Бережанської міської ради Бережанського району Тернопільської області, встановлено, що вони частково розорані ПАП «Велес», директор якого ОСОБА_1 самовільно зайняв вказані земельні ділянки, договори оренди на них відсутні, чим порушено вимоги ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України. До відзиву на позовну заяву долучено копію листа Теребовлянської місцевої прокуратури; копію наказу про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності; копію акту обстеження земельної ділянки; копію акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки; копію припису; копію розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки; копію протоколу про адміністративне правопорушення; копію постанови про накладення адміністративного стягнення; відстеження поштових відправлень та квитанцію про надіслання позивачу копію відзиву.

У відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 зазначив про те, що твердження відповідача про самовільне зайняття ПАП «Велес» земельних ділянок є безпідставними та не підтверджені жодними доказами. Акт обстеження земельної ділянки, акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, припис, протокол про адміністративне правопорушення та постанова про накладення адміністративного стягнення складені інспектором Олійником І.Л., що на думку позивача, свідчить про те, що інспектор самостійно прийшов до висновку про те, що ПАП «Велес» самовільно захопило земельні ділянки, при цьому доказів зазначеного правопорушення не надано.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складення ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Як вбачається з досліджених судом матеріалів справи, зокрема оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, у ній не міститься жодних посилань на будь-які інші фактичні дані, на підставі яких державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Олійник І.Л. дійшов висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП, зокрема в постанові не зазначено на підставі яких доказів він прийшов до такого висновку, що в свою чергу унеможливлює в подальшому врахування будь-яких фактичних даних належними та допустимими доказами при встановленні наявності чи відсутності адміністративного правопорушення та винності особи в його вчиненні.

Таким чином, незважаючи на вимоги КУпАП, всупереч ч.2 ст.77 КАСУ, відповідачем не представлено суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у постанові обставин та спростування заперечень у позові ОСОБА_1 проти цього та не представлено належних та допустимих доказів, які підтверджують наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП, і які б дозволили вказати на достовірність вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не було з`ясовано всіх обставин вчинення адміністративного правопорушення, судом не встановлено яким чином давав оцінку та досліджував докази відповідач, на підставі яких даних дійшов до висновку про вчинення позивачем правопорушення та виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення, піддавши позивача адміністративному стягненню.

Разом з тим під час розгляду справи щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення позивачем не наведено достатніх доказів щодо відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 242 КАС України Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справі.

За вказаних обставин та з урахуванням того, що позивачем не наведено достатніх доказів відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, а відповідачем в свою чергу не доведено правомірність складення ним постанови шляхом доведення належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 слід скасувати, а справу направити на новий розгляд, частково задовольнивши позовні вимоги.

Крім того суд вважає, що слід поновити пропущений позивачем строк для оскарження спірної постанови, визнавши причини його пропуску поважними, оскільки про її винесення ОСОБА_1 дізнався 21 травня 2020 року.

На підставі ст.55 Конституції України, ст.9, 53-1, п.1 ст.247, ст. ст. 251, 280 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 72-77, 121, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Поновити пропущений ОСОБА_1 строк для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області ( м. Тернопіль, вул. Лисенка, 20А) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення № 159-ДК/0043ПО/08/01-20 від 13 березня 2020 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень, - скасувати, а справу надіслати на новий розгляд до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду складено 19 серпня 2020 року.

Головуючий суддяС. В. Кунцьо