Справа № 200/7181/20-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2020 р. Справа№200/7181/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області

про: визнання неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", скасування рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 96 від 06.03.2020 року в частині відмови у зарахуванні періодів роботи до пільгового стажу, зобов`язання Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області призначити пенсію зарахувавши до пільгового стажу період навчання з 01.09.1980 року по 21.12.1983 року, роботи в шахті з повним робочим днем під землею з 02.01.1984 року по 28.05.1984 року, службу в армії з 16.06.1984 року по 16.06.1986 року, роботу в шахті з повним робочим днем під землею з 23.08.1986 року по 21.10.1994 року.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", скасування рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 96 від 06.03.2020 року в частині відмови у зарахуванні періодів роботи до пільгового стажу, зобов`язання Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області призначити пенсію зарахувавши до пільгового стажу період навчання з 01.09.1980 року по 21.12.1983 року, роботи в шахті з повним робочим днем під землею з 02.01.1984 року по 28.05.1984 року, службу в армії з 16.06.1984 року по 16.06.1986 року, роботу в шахті з повним робочим днем під землею з 23.08.1986 року по 21.10.1994 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28.02.2020 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак рішення № 96 про відмову в призначенні пенсії від 06.03.2020 року управлінням йому відмовлено в призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу. Позивач зазначає, що відповідачем не зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 02.01.1984 року по 28.05.1984 року на шахті ордена Леніна Шахтоуправління Октябрське п/о «Донецьквугілля» та з 23.08.1986 року по 21.10.1994 року на шахті імені О.Ф. Засадька, оскільки відсутні довідки про особливий характер роботи. Позивач вважає, що відповідачем протиправно не зараховано вищезазначені періоди до пільгового стажу через відсутність, оскільки відповідно до вимог ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Позивач звертає увагу суду на те, що його трудова книжка містить усі необхідні записи, що підтверджує пільговий характер роботи у спірні періоди, отже відсутні підстави для відмови у зарахуванні вказаного періоду до пільгового стажу.

Крім того, позивач посилається на те, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу період навчання в Гірничому ПТУ № 107 з 01.09.1980 року по 21.12.1983 року, оскільки п. «д» ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. Отже позивач вважає, що період навчання підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Також позивач звертає увагу суду на те, що відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закону України «Про загальний обов`язок і військову службу» та Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» час проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову службу особа або навчалася за фахом у професійно - технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах. З огляду на зазначені положення, позивач вказує на те, що відповідач безпідставно не зарахував до пільгового стажу період служби в Радянській Армії з 16.06.1984 року пол. 16.06.1986 року, оскільки до служби в армії та і після він працював на посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

На підставі вищевикладеного позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

28.02.2020 року позивач звернувся до управління із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, згідно частини 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач зазначає, що відповідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Відповідач звертає увагу на те, що при розгляді наданих позивачем документів управлінням було встановлено, що ОСОБА_1 не були надані довідки, підтверджуючі пільговий характер роботи. Отже, періоди роботи з 02.01.1984 року по 28.05.1984 року на шахті ордена Леніна шахтоуправління Октябрськек п/о «Донецьквугілля» та з 23.08.1986 року по 21.10.1994 року на шахті ім. О.Ф. Засядька неможливо зарахувати до пільгового стажу. Відповідач звертає увагу на те, що згідно поданих позивачем документів загальний трудовий стаж складає 23 роки 03 місяці, пільговий стаж відсутній, у зв`язку з чим відповідачем було прийнято рішення № 96 про відмову в призначенні пенсії від 06.03.2020 року.

Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що період навчання з 01.09.1980 року по 21.12.1983 року та служба в армії з 16.06.1984 року по 16.06.1986 року не були предметом розгляду оскаржуваного позивачем рішення, оскільки увійшли до загального трудового стажу.

На підставі вищевикладеного Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області вважає, що не порушувало прав позивача, діяло в межах повноважень та й у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене справа розглядається судом в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а.с. 10-16).

ОСОБА_1 був взятий на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, а саме: з м. Донецьк до АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною довідкою управління соціального захисту населення від 26.02.2020 року № 1426- (а.с. 17).

28.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області із заявою № 2582 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 57-59).

До заяви позивачем були надані наступні документи: заява № 2582 від 28.02.2020 року на призначення пенсії за Списком № 1, копія паспорту серія НОМЕР_1 від 21.03.2001 року, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, копія трудової книжки НОМЕР_3 від 17.01.1984 року, копія диплому НОМЕР_4 від 23.12.1983 року, копія військового квитка НОМЕР_5 від 16.06.1984 року, довідка виконавчого комітету Мирноградської міської ради № 08-20-28 від 27.02.2020 року, копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 26.02.2020 року № 1426-.

06.03.2020 року Управлінням Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області прийнято рішення № 96 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 70-71).

Зі змісту рішення встановлено, що при розгляді наданих документів ОСОБА_1 не були надані довідки, підтверджуючі пільговий характер роботи, у зв`язку з чим періоди роботи з 02.01.1984 року по 28.05.1984 року на шахті ордена Леніна шахтоуправління Октябрськек п/о «Донецьквугілля» та з 23.08.1986 року по 21.10.1994 року на шахті ім. О.Ф. Засядька неможливо зарахувати до пільгового стажу.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № від 02.03.2020 року ВП «Шахта «Жовтневий рудник» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» зареєстрована за адресою: Донецька область, м. Вугледар та ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядька» зареєстровано за адресою: Донецька область, м. Донецьк, Київський район, проспект Засядька.

Станом на 28.02.2020 року ОСОБА_1 , згідно поданих документів має загальний трудовий стаж 23 роки 03 місяці, пільговий стаж відсутній.

За таких обставин прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах до надання довідок про пільговий характер роботи та за умов підтвердження первинними документами.

Позивач не погодившись з рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про відмову в призначенні пенсії, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту - Закон № 1788), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 - IV (далі по тексту - Закон № 1058), Постановою Кабінетом Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі по тексту - Порядок № 637).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Частиною 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

З копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 встановлено, що останній у період з 01.09.1980 року по 21.12.1983 року проходив навчання в Гірничому ПТУ № 107 м. Донецька; 02.01.1984 року прийнятий на роботу на шахту Ордена Леніна Шахтоуправління «Октябрське» п/о «Донецьквугілля» на посаду4 електрослюсаря підземного 3 розряду з повним робочим днем в шахті; 28.05.1984 року звільнений у зв`язку з призивом до лав Радянської Армії; з 16.06.1984 року по 16.06.1986 проходив строкову службу в лавах Радянської армії; 23.08.1986 року прийнятий на Шахту імені О.Ф. Засядько на посаду підземного електрослюсаря 3 розряду з повним робочим днем в шахті на дільницю № 2; 30.06.1990 року переведений гірником по ремонту гірничих виробіток 3 розряду з повним робочим днем в шахті; 01.09.1990 року присвоєний четвертий розряд гірничого по ремонту гірничих виробіток з повним робочим днем в шахті на дільниці РГВ-2; 21.10.1994 року звільнений за власним бажанням (а.с. 21-29).

Суд звертає увагу, що Порядок № 383 застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Як встановлено з трудової книжки позивач у спірні періоди працював на посаді «електрослюсарем підземним», «гірничим по ремонту гірничих виробіток», «гірником підземним».

Суд зазначає, що вищезазначені професії, за якими позивач працював у спірний період віднесені до Списків № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, які затверджені Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, Постановою Ради міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 року, Постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 24.03.1994 року, Отже, позивач у спірний період виконував роботи, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Враховуючи те, що основним документом, що підтверджує трудовий стаж відповідно до вимог чинного законодавства є трудова книжка, суд приходить висновку, що пільговий характер роботи позивача підтверджується наявними записами у копії трудової книжки серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 .

Таким чином посилання відповідача, як на підставу не зарахування періодів роботи до пільгового стажу, у зв`язку з не наданням позивачем пільгових довідок, є безпідставним, оскільки позивачем була надана трудова книжка належним чином оформлена.

Крім того, позивачем до матеріалів справи долучено довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 100 від 14.04.2015, видана Акціонерним товариством «Шахта ім. О.Ф. Засядька», відповідно до встановлено, що позивач у період з 23.08.1986 року по 04.09.1986 року проходив навчання в учбовому пункті с тарифною ставкою підземного робочого, з 05.09.1986 року по 29.06.1990 року виконував гірничі роботи за професієюелектрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті, що передбачена Списком № 1 розділу 1 підрозділу 1 код КП 1010100а Постанови КМУ від 11.03.1994 року, з 30.06.1990 року по 21.10.1994 року виконував гірничі роботи з повним робочим днем в шахті за професією підземний гірничий по ремонту гірничих виробіток, що передбачена Списком № 1 розділ 1 підрозділ 1 код КП 1010100а Постанови КМУ від 11.03.1994 року № 162 (а.с. 41).

З огляду на викладене, суд приходить висновку про необхідність зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах періоди: з 02.01.1984 року по 28.05.1984 року на шахті ордена Леніна шахтоуправління Октябрськек п/о «Донецьквугілля», з 23.08.1986 року по 21.10.1994 року на шахті ім. О.Ф. Засядька неможливо зарахувати до пільгового стажу.

Стосовно вимоги позивача зарахування до пільгового стажу період навчання в Гірничому професійно-технічному училищі № 107 м. Донецька з 01.09.1980 по 21.12.1983 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту "д" статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно з статтею 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" за час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 навчався в Гірничому професійно - технічному училищі № 107 м. Донецька з 01.09.1980 по 21.12.1983 і йому видано диплом НОМЕР_4 від 23.12.1983 року про присвоєння кваліфікації електрослюсар підземний (машиніст підземних установок) 3 розряду.

З трудової книжки Серії НОМЕР_3 встановлено, що ОСОБА_1 після навчання 02.01.1984 року працевлаштувався на шахту Ордена Леніна Шахтоуправління «Октябрське» п/о «Донецьквугілля» на посаду електрослюсар підземний.

Приймаючи до уваги ті факти, що перерва між днем закінчення навчання позивача в професійно-технічному навчальному закладі і днем зарахування його на роботу за професією, яка віднесена до робіт зі шкідливими умовами праці, передбаченими Списком № 1 виробництв, робіт, не перевищує 3-х місяців, отже суд вважає, що період навчання у Гірничому ПТУ № 107 м. Донецька з 01.09.1980 року по 21.12.1983 року необхідно зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах періоди.

Стосовно не зарахування до пільгового стажу період проходження строкової служби в Лавах Радянської армії з 16.06.1984 року по 16.06.1986 року, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У відповідності до статті 2 Закону України "Про внесення змін до деяких Законів України, щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби", час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пенсію на пільгових умовах до набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Судом встановлено, що позивач проходив строкову службу в лавах Радянської Армії з 16.06.1984 року по 16.06.1986 року, що підтверджується трудовою книжкою та військовим квитком серії НОМЕР_5 (а.с. 32-40)

Отже скільки позивач після проходження строкової військової служби працевлаштувався на Шахту імені О.Ф.Засядька на посаду «електрослюсаря підземного», тобто за професією, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, суд приходить висновку, що період проходження строкової військової служби з 16.06.1984 року по 16.06.1986 року необхідно зарахувати до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах.

Суд зазначає, що спірне рішення № 96 відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 06.03.2020 року, прийнято без повного з`ясування усіх обставин справи та дослідження не в повному обсязі документів наданих позивачем при зверненні з заявою про призначення пенсії, у зв`язку з чим рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги позивача зобов`язати відповідача пенсію на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, суд зазначає наступне.

Частиною 5 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, правовідносини щодо призначення пенсії та здійснення нарахування та виплати пенсії позивачу відносяться до виключної компетенції працівників Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Таким чином, позовна вимога у цій частині підлягає задоволенню у спосіб зобов`язання Управління Пенсійного Фонду України у м. Краматорську Донецької області повторно розглянути заяву № 2582 ОСОБА_1 про призначення пенсії від 28.02.2020 року із зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах періодів роботи з 02.01.1984 року по 28.05.1984 року на шахті ордена Леніна шахтоуправління Октябрськек п/о «Донецьквугілля», з 23.08.1986 року по 21.10.1994 року на шахті ім. О.Ф. Засядька неможливо зарахувати до пільгового стажу, період навчання в Гірничому ПТУ № 107 м. Донецька з 01.09.1980 року по 21.12.1983 року, період проходження строкової служби в Лавах Радянської Армії з 16.06.1984 року по 16.06.1986 року.

Крім того, суд вважає, за необхідне зазначити, що пенсія за віком відповідно до вимог абз. 2 ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальне обов`язкове державне пенсійне страхування» призначається лише за наявності 10 років роботи на підземних роботах.

Стосовно вимоги позивача визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає, що вона задоволенню не підлягає, оскільки, самі по собі дії, результатом яких стало прийняття суб`єктом владних повноважень відповідного рішення не порушують прав позивача, а скасування спірного рішення є достатнім та належним способом захисту порушеного права позивача

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області в частині визнання протиправним та скасування рішення № 96 Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 06.03.2020 року, зобов`язання Управління Пенсійного Фонду України у м. Краматорську Донецької області повторно розглянути заяву № 2582 ОСОБА_1 про призначення пенсії від 28.02.2020 року із зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах періодів роботи з 02.01.1984 року по 28.05.1984 року на шахті ордена Леніна шахтоуправління Октябрськек п/о «Донецьквугілля», з 23.08.1986 року по 21.10.1994 року на шахті ім. О.Ф. Засядька неможливо зарахувати до пільгового стажу, період навчання в Гірничому ПТУ № 107 м. Донецька з 01.09.1980 року по 21.12.1983 року, період проходження строкової служби в Лавах Радянської Армії з 16.06.1984 року по 16.06.1986 року.

Що стосується позовних вимог позивач в частині зобов`язання відповідача подання до суду звіту про виконання судового рішення суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги обставини даної справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення в даній справі, оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частино 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, суд приходить висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 280,27 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", скасування рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 96 від 06.03.2020 року в частині відмови у зарахуванні періодів роботи до пільгового стажу, зобов`язання Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області призначити пенсію зарахувавши до пільгового стажу період навчання з 01.09.1980 року по 21.12.1983 року, роботи в шахті з повним робочим днем під землею з 02.01.1984 року по 28.05.1984 року, службу в армії з 16.06.1984 року по 16.06.1986 року, роботу в шахті з повним робочим днем під землею з 23.08.1986 року по 21.10.1994 року - задовольнити частково.

Визнання протиправним та скасувати рішення № 96 Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 06.03.2020 року.

Зобов`язати Управління Пенсійного Фонду України у м. Краматорську Донецької області повторно розглянути заяву № 2582 ОСОБА_1 про призначення пенсії від 28.02.2020 року із зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах періодів роботи з 02.01.1984 року по 28.05.1984 року на шахті ордена Леніна шахтоуправління Октябрськек п/о «Донецьквугілля», з 23.08.1986 року по 21.10.1994 року на шахті ім. О.Ф. Засядька неможливо зарахувати до пільгового стажу, період навчання в Гірничому ПТУ № 107 м. Донецька з 01.09.1980 року по 21.12.1983 року, період проходження строкової служби в Лавах Радянської Армії з 16.06.1984 року по 16.06.1986 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (, адреса: вул. Поштова, буд. 5, м. Краматорськ, Донецька область, 84302) судовий збір в розмірі 280 (двісті вісімдесят) гривень 27 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 27 серпня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська