Справа № 520/5119/2020
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків
27 серпня 2020 р. справа № 520/5119/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 після укладення першого контракту та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту у розмірі 8 (восьми) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01.01.2019 року;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги у зв`язку із його переїздом для продовження проходження військової служби до м. Чугуєва Харківської області та зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу у розмірі місячного грошового забезпечення.

Суд зазначає, що дана адміністративна справа не належить до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження та має незначну складність.

Відповідно до положень ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі згідно з положеннями ст.ст. 258, 262 КАС України, якою унормовано що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.2,3,4,5 ст.262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Зважаючи на наявність відзиву на позовну заяву та те, що тридцятиденний строк з дня відкриття провадження у справі сплинув, суд вважає за можливе розглянути справу по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 26.06.2019 року між позивачем, ОСОБА_1 , та Міністерством оборони України в особі Командира Військової частини НОМЕР_4 було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу. Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №212 від 27.09.2019 року солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача Сухопутних військ Збройних сил України (по особовому складу) від 24.09.2019 року №70-РС на посаду старшого навідника самохідного артилерійського взводу самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону, який прибув для подальшого проходження служби з військової частини НОМЕР_4 с. Старичі Львівської області, з 27 вересня 2019 року зарахувати до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 27.09.2019 року №188-РС на посаду старшого навідника 1 самохідного артилерійського взводу 3 самохідної артилерійської батареї 1 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, вважати таким, що з 27 вересня 2019 року приступив до прийому справ та посади, з цього ж числа прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 18.03.2020 року №4/595 Позивач перебуває на військовій службі в/ч НОМЕР_2 . Позивач зазначив, що 01.11.2019 року він звернувся з рапортом про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до п.п.8 п.6 Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року. Позивачу в усній формі відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги без роз`яснення причини такої відмови. На даний час рішення про виплату одноразової грошової допомоги офіційно не прийнято. Окрім цього, зважаючи на те, що позивач був переведений для проходження служби з військової частини НОМЕР_4 Львівська область, Яворівський, село Старичі до військової частини НОМЕР_2 Харківська область, м. Чугуїв, позивач має цілком обґрунтоване право на отримання підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення. Однак до теперішнього часу рішення про виплату підйомної допомоги позивачу не прийнято, позивачу кошти не виплачено. Позивач вважає, що вказаними діями відповідача порушено його права, що слугувало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що з позовними вимогами не погоджується з наступних підстав. Щодо виплати одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту представник відповідача зазначив, що в журналі обліку вхідних документів військової частини НОМЕР_2 відсутній рапорт ОСОБА_1 щодо виплати йому даної виплати, отже позивачем не дотримано законодавчо визначений порядок отримання даної виплати. Щодо виплати підйомної допомоги представник відповідача вказав, що 27.09.2019 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 з питанням про виплату йому підйомної допомоги. Листом від 18.05.2020 року №10/753 військова частина НОМЕР_2 направила на адресу вищого штабу військової частини НОМЕР_5 відомість на виплату підйомної допомоги по КПКВ 2101020 КЕКВ 2250 на суму 1345586,16 грн. для здійснення перевірки. Після погодження вищим штабом даної виплати вона буде виплачена позивачу. Представник відповідача вважає, що військовою частиною НОМЕР_2 не було порушено жодного нормативно-правового акту та вжиті всі належні заходи. З огляду на викладене, просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

З наявних матеріалів справи судом встановлено, що 26 червня 2019 року між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_4 полковника ОСОБА_2 та позивачем, громадянином України ОСОБА_1 , було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на три роки.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №212 від 27.09.2019 року вбачається, що солдата ОСОБА_3 призначеного наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 24.09.2019 року №70-РС на посаду старшого навідника самохідного артилерійського взводу самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону, який прибув для подальшого проходження служби із військової частини НОМЕР_4 с. Старині Львівської області, з 27 вересня 2019 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначено наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 27.09.2019 року №188-РС на посаду старшого навідника 1 самохідного артилерійського взводу 3 самохідної артилерійської батареї 1 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, вважати таким, що з 27 вересня 2019 року приступив в прийому справ та посади, цього ж числа прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 від 18.03.2020 року №4/595.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що з 01.11.2019 року позивач проживав у знайомих у місті Чугуєві. З 17 листопада 2019 року фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується договором оренди квартири від 17.11.2019 року.

Відносно позовних вимог визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги у зв`язку із його переїздом для продовження проходження військової служби до м. Чугуєва Харківської області та зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу у розмірі місячного грошового забезпечення, судом встановлено наступне.

Відповідно до копії паспорта позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 . Зі змісту адміністративного позову також вбачається, що до військової служби за контрактом ОСОБА_1 фактично мешкав за вказаною адресою.

Судом встановлено, що з 27.09.2019 року позивач прибув для подальшого проходження військової служби із військової частини НОМЕР_4 с. Старині Львівської області до військової частини НОМЕР_2 , яка розташована в м. Чугуїв Харківської області.

Судом встановлено, та не заперечувалось представником відповідача, що позивач 27.09.2019 року звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 з рапортом про виплату підйомної допомоги при переміщенні.

Зі змісту відзиву на адміністративний позов вбачається, що листом від 18.05.2020 року №10/753 військова частина НОМЕР_2 направила на адресу вищого штабу військової частини НОМЕР_5 відомість на виплату підйомної допомоги по КПКВ 2101020 КЕКВ 2250 на суму 1345586,16 грн. для здійснення перевірки. Після погодження вищим штабом даної виплати вона буде виплачена позивачу.

Відповідно до положень частини 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 3 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.

Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України № 1153/2008 від 10 грудня 2008 року.

Пунктом 12 Указу Президента України №1153/2008 від 10 грудня 2008 року передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), і за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище.

Присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині.

Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністром оборони України.

Наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 № 45 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги (Порядок № 45) Відповідно до Наказу № 45, втратив чинність наказ Міністра оборони України від 22 жовтня 2001 року № 370 "Про затвердження Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги".

Відповідно, на час виникнення спірних правовідносин діяв Наказ № 45 від 25.07.2018 року.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Наказу № 45 від 25.07.2018 р. встановлено, що у разі переїзду військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, та тих, які проходять кадрову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу (далі - військовослужбовці), на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням на навчання до вищих військових навчальних закладів, вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи (далі - військові навчальні заклади), та військових коледжів або навчальних центрів (навчальних підрозділів), термін навчання в яких становить шість місяців і більше, без збереження посади за попереднім місцем служби або у зв`язку з передислокацією військової частини (підрозділу військової частини), установи, організації (далі - військова частина) їм виплачується: підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї, який переїхав з ним на нове місце військової служби; добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі (далі - добові) на військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, який переїхав разом з ним.

Право на отримання підйомної допомоги і добових для військовослужбовців виникає: на дату прийняття військовослужбовцем посади та справ - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посаду; на дату зарахування на навчання - для військовослужбовців, які зараховані на навчання до військових навчальних закладів; на дату прибуття до місця дислокації, оголошений наказом командира військової частини, - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби у складі військової частини (підрозділу) в інший населений пункт.

Розмір підйомної допомоги обчислюється, виходячи з посадового окладу, окладу за військове звання та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, установлених військовослужбовцю за новим місцем військової служби на дату, коли військовослужбовець приступив до виконання обов`язків за посадою (зарахування на навчання), або на дату прибуття до нового місця дислокації військової частини, на членів сім`ї - на дату реєстрації їх місця проживання у населеному пункті за новим місцем військової служби військовослужбовця (розташованому поблизу місця служби військовослужбовця).

Пунктом 3 Наказу № 45 передбачено, що виплата військовослужбовцям підйомної допомоги та добових здійснюється за новим місцем військової служби (місцем навчання) відповідно до наказу командира (начальника) військової частини (військового навчального закладу) із зазначенням нарахованої суми виплат.

Пунктом 13 Наказу № 45 передбачено, що виплата підйомної допомоги та добових здійснюється, якщо звернення щодо їх отримання надійшли протягом трьох років із дня виникнення права на їх отримання.

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дає підстави для висновку, що підйомна допомога є одним із видів соціального забезпечення військовослужбовців та їх сімей.

Підставою для її виплати є, зокрема, переїзд до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посаду під час проходження військової служби за контрактом.

Підйомна допомога виплачується військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом та які переїхали у зв`язку з призначенням на посади, - за новим місцем служби на підставі наказу про призначення і наказу командира військової частини про вступ військовослужбовця до виконання обов`язків за посадою.

Судом встановлено та підтверджено наявними матеріалами справи, що позивач переїхав у інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на посаду, а саме до м. Чугуїв Харківської області.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рапорт позивача про виплату підйомної допомоги своєчасно не розглянуто військовою частиною НОМЕР_2 , виплату не здійснено, відповідно військовою частиною НОМЕР_2 допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 підйомної допомоги у зв`язку із його переїздом для продовження проходження військової служби до м. Чугуєва Харківської області, та як наслідок наявність підстав для зобов`язання військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу у розмірі місячного грошового забезпечення.

Відносно тверджень відповідача, що після погодження вищим штабом виплати підйомної допомоги, вона буде виплачена позивачу, суд зазначає наступне.

Частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Європейський суд з прав людини у справах "Кечко проти України", "Ромашов проти України", "Шевченко проти України" зауважив, що реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними. Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21 44а10). Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 №6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відсутність відповідного бюджетного фінансування для здійснення виплати підйомної допомоги позивачу є протиправним та не може слугувати підставою для невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

Відносно позовних вимог визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 після укладення першого контракту та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту у розмірі 8 (восьми) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01.01.2019 року, судом встановлено наступне.

Основним Законом, який відповідно до Конституції України, визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ.

Так, як слідує зі змісту вимог п.1 ч.1 ст.3 вказаного вище Закону України №2011-ХІІ, дія цього Закону поширюється на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Як визначено приписами ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII, до складу грошового забезпечення входять, зокрема, одноразові додаткові види грошового забезпечення.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абз. 1-2 ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до п.п.8 п.6 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017 (далі - Постанова № 704), визначено виплачувати одноразову грошову допомогу військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ними першого контракту в таких розмірах: особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; особам сержантського і старшинського (молодшого начальницького) складу - дев`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; особам офіцерського (середнього, старшого та вищого начальницького) складу - десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Таким чином, Постанова №704 встановлює розмір одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту, однак не визначає умови і порядок здійснення такої допомоги.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Згідно з п.1 розділу ХХІІ Порядку № 260, одноразова грошова допомога військовослужбовцям після укладення ними першого контракту виплачується: особам, які приймаються на посади рядового складу строком на 3 роки; особам, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу строком від 3 до 5 років; особам, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком від 1 до 5 років; особам, які підписали контракт строком на 5 років, із числа військовослужбовців, призначених на посади осіб сержантського і старшинського складу, осіб офіцерського складу після закінчення вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти (підготовка яких здійснюється за державним замовленням), за умови вступу до виконання обов`язків за цими посадами.

Пунктом 3 розділу ХХІІ Порядку № 260 визначено, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця після набрання чинності першим контрактом, призначення на посаду та вступу до виконання обов`язків за посадою на підставі наказу командира.

Таким чином, виплата одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту на проходження військової служби особам, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу, здійснюється за рапортом військовослужбовця у разі одночасного дотримання наступних умов: контракт укладено вперше; контракт укладено на строк від 3 до 5 років.

В силу приписів ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що позивач 01.11.2019 року звернувся з рапортом про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до п.п.8 п.6 Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року, однак згідно відзиву на адміністративний позов в журналі обліку вхідних документів військової частини НОМЕР_2 відсутній рапорт ОСОБА_1 щодо виплати йому даної виплати.

Суд зазначає, що матеріали справи не місять жодного доказу, що позивачем дотримано вимоги пункту 3 розділу ХХІІ Порядку № 260, яким передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця після набрання чинності першим контрактом.

Суд наголошує, що 26 червня 2019 року саме між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_4 полковника ОСОБА_2 та позивачем, громадянином України ОСОБА_1 , було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на три роки.

Відповідно, позивач мав право звернутись з рапортом до командира військової частини НОМЕР_4 після набрання чинності першим контрактом щодо виплати одноразової грошової допомоги.

Однак, позивачем також не надано жодного доказу, що він не звертався з відповідним рапортом до командира військової частини НОМЕР_4 та не отримував одноразової грошової допомоги під час проходження служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_4 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не дотримано вимог пункту 3 розділу ХХІІ Порядку № 260, що є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову в цій частині.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в частині: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги у зв`язку із його переїздом для продовження проходження військової служби до м. Чугуєва Харківської області та зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу у розмірі місячного грошового забезпечення.

В іншій частині підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги у зв`язку із його переїздом для продовження проходження військової служби до м. Чугуєва Харківської області.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) підйомну допомогу у розмірі місячного грошового забезпечення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 27.08.2020 року.

Суддя Біленський О.О.