Справа № 640/10391/20
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кузьмишиної О.М.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 липня 2020 року (прийнята в порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Києві) про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2020 року, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Шевченківського районного Відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Києві) (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. від 22.02.2019 про відкриття виконавчого провадження № 58459954.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 липня 2020 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно п.2 ч.1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене та у зв`язку із неприбуттям учасників справи у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також враховуючи те, що справу можливо вирішити на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а а ухвала судді - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву позивачеві, суддя суду першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано вимоги ухвали судді про залишення позовної заяви без руху.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.05.2020 року залишено позовну заяву ОСОБА_1 - без руху та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ухвали, з урахуванням виключень обрахування строків, передбачених п. 3 Прикінцевих положень КАС України.

Так, в зазначеній вище ухвалі визначено шляхи усунення недоліків позовної заяви, а саме:

- подання уточненої позовної заяви із зазначенням вірної назви органу, що прийняв оскаржуване рішення;

- подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

Так, 22.06.2020 року на виконання вимог зазначеної ухвали на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків до якої додано уточнену позовну заяву з додатками, заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно до ч. 1 ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Разом з тим, згідно з п. 4 ч. 5 вказаної статті КАС України, в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Так, позивачем викладено позовні вимоги про скасування постанови прийнятої старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), проте оскаржувана постанова прийнята до реорганізації територіальних органів Міністерства юстиції України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 870, саме старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан І.Л.

На підставі вище зазначеного, суд першої інстанції дійшов до висновку щодо надання позивачеві строку для уточнення позовних вимог, а саме, в частині зазначення вірної назви органу, рішення якого оскаржується позивачем.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Частиною 6 ст. 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Так, позивач у позовній заяві просить суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 58459954 від 22.02.2019, про прийняття якої дізнався 21.02.2020 від свого представника ОСОБА_2 , який за дорученням позивача ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження.

Однак, з матеріалів позовної заяви вбачається, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.04.2020 у справі № 640/5197/20 залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 подану до того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції залишаючи позовну заяву без розгляду зазначив, що в матеріалах виконавчого провадження № 58459954 міститься відмітка представника позивача адвоката Журавльова Максима Миколайовича про його ознайомлення з вказаним виконавчим провадженням - 22.01.2020 року.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, обґрунтоване тим, що вона не уповноважувала адвоката Журавльова М.М. на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 58459954, оскільки правовідносини з ним були припиненні.

Також, позивач посилається на те, що докази повноважень адвоката Журавльова М.М. на вчинення дій від її імені у виконавчому провадженні № 58459954 є не належними, оскільки у матеріалах виконавчого провадження відсутній завірений сторонами витяг з договору про надання правової допомоги, як передбачено ч. 4 ст. 16 Закону України "Про виконавче провадження".

Аналізуючи наведені положення законодавства та обставини справи, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, 14 вересня 2017 року Шевченківським районним судом міста Києва було видано Виконавчий лист № 761/4494/13-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», а саме: у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 24 грудня 2007 року у сумі 540 810, 65 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ 4 319 995 грн. 47 коп., яка складається із: заборгованість за кредитом у сумі 436 664,02 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ 3 448 072 грн. 19 коп.; простроченої заборгованості за кредитом у сумі 5 898, 34 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ 47 115 грн. 94 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 55 869,56 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ 446 286 грн. 05 коп.; пені за прострочення погашення кредиту у розмірі 34 982 грн. 30 коп.; пені за прострочення погашення відсотків в розмірі 350 744 грн. 93 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки-квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження; встановити початкову ціну предмета іпотеки в розмірі 4 038 742 грн. 00 коп., для його подальшої реалізації.

20 вересня 2017 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан Інною Леонідівною відкрито виконавче провадження № 54738155 за виконавчим листом № 761/4494/13-ц, виданим 14 вересня 2017 року (копія постанови додається).

27 серпня 2018 року за виконавчим провадженням № 54738155 винесено постанову про повернення виконавчого документу (копія додається) на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа), припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

27 серпня 2018 року за виконавчим провадженням № 54738155 винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 431 999,54 грн., який був визначений у розмірі 10% вартості майна боржника (копія додається).

18 лютого 2020 року згідно з відомостями Автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного реєстру боржників представник позивача - Шашенок Ярослав Валерійович, який діяв на підставі довіреності від 19 вересня 2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ангеловською О.С., зареєстрованої в реєстрі за № 2424 (копія додається) - дізнався про відкриття Відповідачем виконавчого провадження № 58459954 від 22 лютого 2019 року. У той же день представником подано заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

21 лютого 2020 року представник позивача - Шашенок Я.В. - ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, про що в матеріалах виконавчого провадження зроблено відмітку.

При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження № 58459954 від 22 лютого 2019 року було встановлено, що виконавчим документом, на підставі якого відкрито виконавче провадження, є постанова № 54738155 від 27 серпня 2018 року про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 431 999, 54 грн., видана Шевченківським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, яка набрала чинності 27 серпня 2018 року.

Виконавче провадження № 58459954 на підставі постанови від 27 серпня 2018 року про стягнення виконавчого збору можна вважати таким, що було відкрито незаконно, а постанова старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан Інни Леонідівни від 22.02.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58459954 є протиправною і підлягає скасуванню з огляду на наступне.

29 серпня 2018 року, через 2 календарні дні після повернення старшим державним виконавцем Красноштан Інною Леонідівною виконавчого листа№ 761/4494/13-ц стягувачу (ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») без виконання рішення суду, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пишним Артемом Володимировичем відкрито виконавче провадження № 57101949 за тим же виконавчим листом № 761/4494/13-ц, виданим 14 вересня 2017 року (копія постанови додається). У постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 431 999,54 грн.

У межах виконавчого провадження № 57101949 в порядку примусового виконання рішення в результаті проведення електронних торгів державним підприємством «Сетам» було реалізовано предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 . Кошти від реалізації даної квартири надійшли на рахунок приватного виконавця у повному обсязі, у зв`язку з чим 16 жовтня 2018 року виконавцем було знято арешт з даної квартири, а 18 жовтня 2018 року виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Незважаючи на те, що ОСОБА_3 не вчинила заходів примусового виконання рішення, вона винесла постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 431 999, 54 грн., на підставі якої 22 лютого 2019 року відкрито виконавче провадження № 58459954.

Таку ж суму виконавчого збору/основної винагороди визначив приватний виконавець Пишний А.В. у постанові про відкриття виконавчого провадження № 57101949 від 29 серпня 2018 року. При цьому ОСОБА_4 реалізував предмет іпотеки (квартиру) на прилюдних торгах, тим самим виконавши рішення суду.

Щодо посилання позивача про необізнаність щодо відкриття виконавчого провадженя, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Відповідно ч. 8 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 березня 2020 року (справа № 2540/3203/18) дійшла висновку, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_3 повернула виконавчий лист № 761/4494/13-ц стягувану без реального виконання судового рішення, відкриття виконавчого провадження № 58459954 для стягнення виконавчого збору за постановою від 27 серпня 2018 року є неправомірним, оскільки фактично призведе до стягнення з позивача подвійної суми виконавчого збору.

Крім того, абз. 12 п. 8 розділу III «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року встановлено обов`язок державного виконавця зареєструвати постанову про стягнення виконавчого збору в автоматизованій системі виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа, у тому числі з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно з абз. 13 п. 8 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

У свою чергу, ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Колегія суддів звертає увагу на те, що постанова про стягнення виконавчого збору прийнята 27 серпня 2018 року, а виконавче провадження за цією постановою відкрито 22 лютого 2019 року (через 5 місяців та 21 календарний день, тобто з пропуском тримісячного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та з порушенням відповідачем обов`язку з відкриття виконавчого провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

02 березня 2020 року, в межах 10-ти денного строку на оскарження постанови після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження представника позивача Шашенок Я.В., позивач звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови від 22.02.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58459954.

25 березня 2020 року Окружним адміністративним судом м. Києва відкрито провадження у справі № 640/5197/20 за вказаним позовом, розгляд справи здійснювався в письмовому провадженні.

Проте ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.04.2020 р. № 640/5197/20 позовну заяву залишено без розгляду у зв`язку із пропуском строку на звернення до суду.

Так, в ухвалі суд зазначає, що згідно копії матеріалів виконавчого провадження, 22.02.2019 року відповідачем супровідним листом за № 58459954 на адресу позивача було направлено копію оскаржуваної постанови.

Втім, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що матеріали виконавчого провадження не містять належних та допустимих доказів отримання копії вказаної постанови позивачем.

Як зазначив Верховний Суд у постанові № 554/13475/15-п від 31 липня 2019 року, державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, а й установити факт її отримання.

У той же час, судом з наданої копії матеріалів виконавчого провадження № 58459954 встановлено, що 22.01.2020 року представником боржника (позивача) адвокатом Журавльовим Максимом Миколайовичем до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції було подано заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 58459954.

Згідно відмітки Журавльова М.М. , він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 58459954 - 22.01.2020 року.

За вказаних вище обставин, суд першої інстанції дійшов до висновку, що про наявність оскаржуваної постанови позивач був обізнаний 22.01.2020 року.

Проте, колегія суддів звертає увагу на пояснення позивача, а саме на те, що довіреністю від 19 вересня 2018 року позивач уповноважила ОСОБА_2 бути її представником і вести від її імені справи, у тому числі в органах державної влади та в органах виконавчої влади, для чого представнику було надано право, серед іншого, знайомитися з матеріалами виконавчого провадження.

Так, під час роботи з Автоматизованою системою виконавчого провадження та Єдиним реєстром боржників ОСОБА_2 дізнався про відкриття відповідачем виконавчого провадження № 58459954 від 22.02.2019 року, ознайомився з матеріалами виконавчого провадження 21 лютого 2020 року та повідомив про це ОСОБА_1 .

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вказує, що саме таким чином позивач дізналася про порушення її прав внаслідок незаконного відкриття виконавчого провадження № 58459954, адже матеріали виконавчого провадження не містять належних та допустимих доказів отримання копії оскаржуваної постанови ОСОБА_1 , що свідчить про невиконання старшим державним виконавцем Красноштан І.Л. обов`язку встановити факт отримання вказаної постанови.

Щодо повноважень адвоката Журавльова Максима Миколайовича , колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено з наданих позивачем пояснень та доказів до матеріалів справи, остання звернулася до нього за правовою допомогою для продовження захисту її порушених прав у судовому порядку після того, як Шевченківський районний суд міста Києва у справі №761/43310/18 ухвалою від 04.12.2019 року залишив без розгляду її позовну заяву про визнання недійсними та скасування електронних торгів, протоколу про проведення електронних торгів та акту про реалізацію предмета іпотеки, а ухвалою від 21.12.2019 року скасував заходи забезпечення позову.

Колегія суддів звертає увагу на те, що дана справа не стосується виконавчого провадження № 58459954, про відкриття якого позивачу на той момент не було відомо.

При цьому Журавльов М.М. був ознайомлений про перебування позивача у договірних відносинах з іншими адвокатами, зокрема ОСОБА_2 (який був представником позивача у справі №761/43310/18, подальше ведення якої позивач доручила Журавльову М.М. ) і ОСОБА_6 , а також про розподіл обов`язків між цими адвокатами відповідно до доручень позивача, зокрема щодо ведення представниками різних справ за участі клієнта.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 не надавала настанови Журавльову М.М. щодо захисту її прав в інших справах, окрім зазначеної вище, адже це охоплювалося повноваженнями інших адвокатів.

Звертає увагу на те, що позивачу не було відомо про те, що Журавльов М.М. 22 січня 2020 року ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 58459954, за яким боржником виступає позивач. Крім того, станом на зазначену дату позивач фактично припинила співпрацю з адвокатом у зв`язку з конфліктом, пов`язаним з подальшим веденням дорученої справи № 761/43310/18, усно повідомивши його про бажання припинити її представництво в дорученій справі.

Про факт ознайомлення з виконавчим провадженням № 58459954 Журавльов М.М. позивача не повідомляв, будь-яких матеріалів/їх фотокопій не передавав, хоча за умови отримання доручення від клієнта був би зобов`язаний проінформувати клієнта щодо його виконання відповідно до ст.ст. 18. 26 Правил адвокатської етики. Крім того, про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження Журавльов М.М. не повідомив й інших адвокатів позивача, проігнорувавши засади взаємної поваги та співпраці на користь їх клієнтів.

На підстав вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивач була об`єктивно позбавлена можливості звернутися до адміністративного суду з 22 січня 2020 року, адже станом на зазначену дату останній не було відомо ні від старшого державного виконавця Красноштан І.Л., ні від представника Журавльова М.М. про відкриття щодо неї виконавчого провадження № 58459954 і, відповідно, про порушення її прав оскаржуваною постановою.

Щодо посилання суду першої інстанції на можливість ОСОБА_1 дізнатися про відкриття виконавчого провадження з постанови від 06.12.2019 про звернення стягнення на доходи боржника (заробітну плату) в ТОВ «Узвіз», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 ЗУ «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи, за заявою стягувана зобов`язані здійснювати відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника у розмірі, визначеному виконавчим документом.

Згідно з ч. 1 ст. 69 ЗУ «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Таким чином, законодавством встановлено обов`язок для роботодавця здійснювати відрахування із заробітної плати боржника, а також надсилати виконавцю окремий звіт за кожною постановою про здійснені відрахування та виплати. Водночас обов`язку звітувати перед боржником за здійснені відрахування законодавство не закріплює.

Так, позивачу не було відомо про постанову від 06.12.2019 про звернення стягнення на доходи боржника, а саме на заробітну плату в ТОВ «Узвіз» в межах виконавчого провадження № 58459954. Про зазначені відрахування позивача як боржника не було повідомлено, враховуючи, що обов`язок такого повідомлення за законодавством відсутній. Заробітна плата перераховується на картковий рахунок позивача в установі банку. Залишок на особовому рахунку та розмір заробітної плати, що надходила на даний рахунок позивач не відслідковувала. Про постанову від 06.12.2019 позивач дізналася одночасно з отриманням інформації про відкриття виконавчого провадження після ознайомлення її представника ОСОБА_2 з матеріалами виконавчого провадження 21 лютого 2020 року.

Крім того, незрозумілим є зв`язок між датою залишення позовної заяви від 02.03.2020 без розгляду у справі № 640/5197/20 (13.04.2020) та датою подання даної позовної заяви у справі № 640/10391/20 (08.05.2020), на що звертає увагу суд, вказуючи на звернення поза межами строку, передбаченого ст. 287 КАС України (десятиденного строку з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів). Адже відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. При цьому закон не містить конкретизації чи обмеження строку такого звернення.

Враховуючи, що позивачу стало відомо про відкриття відповідачем виконавчого провадження 21 лютого 2020 року, позивач вперше звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови від 22.02.2019 року про відкриття виконавчого провадження № березня 2020 року, тобто в межах 10-ти денного строку після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач була об`єктивно позбавлена можливості звернутися до адміністративного суду протягом 10-денного строку з дня винесення оскаржуваної постанови, подала позов після того, як дізналася про порушення її прав відповідачем, а тому просила суд поновити строк звернення до адміністративного суду.

На підстав вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що при постановленні оскаржуваної ухвали про повернення позовної заяви, судом першої інстанції не було досліджено всіх обставин справи, та порушено норми процесуального права.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Таким чином, апеляційний суд вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Отже, суддя суду першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі.

За таких обставин керуючись ст.320 КАС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 липня 2020 року - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 205, 241, 242, 243, 250, 251, 271, 272, 287, 308, 311, 312, 320, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити.

Ухвалу судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 липня 2020 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

О.М. Кузьмишина