Справа № 443/143/17
Суддя: Сливка С. І.
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №443/143/17
Провадження №2-а/443/10/20
РІШЕННЯ

іменем України

26 серпня 2020 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області у складі головуючого-судді Сливки С.І., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання відновити виплату пенсії як інваліду третьої групи загального захворювання,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом у якому просить: визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо припинення їй із 01 квітня 2015 року виплати пенсії як інваліду третьої групи; зобов`язати ГУПФ України у Львівській області відновити їй виплату пенсії з 01 квітня 2015 року, як інваліду третьої групи загального захворювання та вирішити питання про розподіл судового збору.

Позовні вимоги мотивує тим, що 24.02.2010 року, згідно висновку МСЕК, вона визнана інвалідом третьої групи загального захворювання безтерміново, у зв`язку із чим перебувала на обліку в Управління ПФУ в Жидачівському районі і отримувала пенсію. Крім того, вона працювала в Управлінні соціального захисту населення Жидачівської районної адміністрації на посаді головного спеціаліста відділу автоматизованої обробки інформації та контролю за призначенням соціальних виплат. З 01.04.2015 року відповідач припинив виплачувати їй пенсію по інвалідності, не попередивши її письмово про це. У своїй відповіді від 28.07.2016 року №56/Б-4 відповідач зазначив про те, що у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 рік, у період роботи особи, крім певних категорій осіб, пенсії не виплачуються, покликаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року та ст.47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На її думку, дії відповідача щодо припинення виплати їй пенсії по інвалідності порушують її право на соціальний захист, яке гарантоване ст.46 Конституції України. Крім того, ОСОБА_1 покликається на те, що відповідно до п.5 розділу III Закону №213-VIII від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Стверджує, що оскільки до 01.06.2015 року закону щодо призначення усіх пенсій, в тому числі спеціальних, не прийнято, відтак з вказаної дати втратив чинність Закон «Про державну службу» в частині пенсійного забезпечення і відповідно пенсії цим законом не призначаються. Таким чином, державним службовцям пенсії призначаються відповідно до Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На думку ОСОБА_1 , з 01.06.2015 року посада на якій вона працює не дає права на призначення пенсії у порядку та на умовах передбачених Законом України «Про державну службу», у зв`язку із цим у відповідача були відсутні підстави для припинення виплати їй пенсії по інвалідності.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 15.11.2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 15.01.2018 року справу передано на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 14.03.2018 року справу передано на розгляд до Жидачівського районного суду Львівської області.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 11.03.2019 року здійснено заміну відповідача у справі Пенсійний фонд України у Жидачівському районі Львівської області на Головне управління ПФУ у Львівській області.

На підставі розпорядження керівника апарату Жидачівського районного суду Львівської області Особи В.М. №355 від 06 серпня 2020 року справу передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2020 року головуючим у справі визначено суддю Сливку С.І.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Сливки С.І. від 11 серпня 2020 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (письмове провадження).

18.08.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи у відзиві правомірність своїх дій відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, до 01.10.2017 року законодавством було встановлено заборону виплати пенсій призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за віком особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю третьої групи загального захворювання, що підтверджується довідкою МСЕК №458484 (а.с.5) та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Жидачівському районі Львівської області

Крім того, ОСОБА_1 працює в управлінні соціального захисту населення Жидачівської райдержадміністрації на посаді головного спеціаліста відділу автоматизованої обробки інформації та контролю за призначенням соціальних виплат, про що свідчить довідка начальника управління №199 від 27.01.2017 року (а.с.4).Також, ОСОБА_1 є державним службовцем.

22.07.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Начальника управління Пенсійного фонду України у Жидачівському районі Львівської області із заявою про отримання інформації щодо припинення виплати пенсії за квітень 2015 року призначеної на підставі висновку МСЕК №458484 від 24.03.2010 року (а.с.3).

Листом-відповіддю №56/Б-4 від 28.07.2016 року Управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області повідомило ОСОБА_1 про підстави припинення виплат по інвалідності, пославшись на ст.47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ч.2 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом».

За загальним правилом установленим ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.1 ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмеженні, крім випадків передбачених Конституцією України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші передбачені цим Законом.

Частиною 2 ст.30 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування чи після припинення роботи.

Статтею 36 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено матеріальне, соціально-побутове і медичне забезпечення інвалідів, яке здійснюється у вигляді грошових виплат (пенсій, допомоги, одноразових виплат), забезпечення медикаментами, технічними й іншими засобами, включаючи друковані видання із спеціальним шрифтом, звукопідсилюючу апаратуру та аналізатори, а також шляхом надання послуг по медичній, соціальній, трудовій і професійній реабілітації, побутовому та торговельному обслуговуванню.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування повинні сприяти забезпеченню прав інвалідів щодо включення до суспільного нарівні з іншими громадянами.

01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015, яким внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 та визначено, що тимчасово, у період з 01 квітня по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених, зокрема, Законом про державну службу 1993 року, пенсії, призначені відповідно до Закону № 1058-IV, не виплачуються.

Отже, з 01 квітня 2015 року призначені за Законом № 1058-IV пенсії по інвалідності не виплачуються у разі роботи осіб на посадах, які дають право на призначення, зокрема, пенсій у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» №3723-ХІI від 16.12.1993 (надалі Закон №3723-ХІІ).

Водночас пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до вищезазначених законів.

Оскільки Закон № 213-VIII не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993.

Таким чином, дійшов висновку, що з 01 червня 2015 року особи, яким пенсії призначаються, зокрема, згідно з Законом № 3723-ХІІ, втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії, призначена відповідно до Закону №1058-IV.

Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2016 року у справі №333/6710/15-а та постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 136/61/17.

Однак, з 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015, яким внесено зміни до частини першої статті 47 Закону № 1058-IV, абзаци другий і третій якої викладені в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

Отже, з 01 січня 2016 року призначені пенсії не виплачуються у разі роботи осіб на посадах та на умовах, передбачених, зокрема, Законом № 3723-ХІІ.

Отже, позивач мала право на відновлення виплати пенсії лише з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року, оскільки з 01 січня 2016 року її виплата знову обмежена Законом № 911-VIII.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову, а саме в частині нарахування та виплати пенсії за період з 1 червня 2015 року по 31.12.2015 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України що підвищення пенсій» від 03.10.2017 року №2148-VIII внесено зміни до ст.85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у частині четвертій в абзаці першому цифри і слово « 31 грудня» змінено цифрами і словом « 30 вересня» і частину шосту викладену в такій редакції: «з 01 жовтня 2017 року пенсії виплачуються без урахуванням одержуваної заробітної плати (доходу)».

На виконання вищезазначеного Закону з 01.10.2017 року позивачу відновлено виплату пенсії.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів та не надав суду будь-яких доказів на обґрунтування правомірності своїх дій щодо невиплати позивачу з 01.06.2015 року пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що припинення Управлінням Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2015 року є неправомірною та наявні підстави для часткового задоволення позову.

У відповідності до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З огляду на наведене з метою ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача основні позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій Управління пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області, правонаступником якого є Головне Управління пенсійного фонду України у Львівській області щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачену щомісячну пенсію по інвалідності 3-ої групи у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Крім того, представник відповідача у письмових запереченнях вказує на те, що позивачка пропустила шестимісячний строк звернення до суду із вказаним позовом, оскільки припинення виплати по інвалідності відбулося 01.04.2015 року, а звернулася вона до суду лише 27.01.2017 року.

Згідно з ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачу з 01.04.2015 року припинено випалу пенсії по інвалідності.

У зв`язку із цим позивачка звернулася до відповідача 22.07.2016 року та отримала відповідь 28.07.2016 року №56//Б-4.

Таким чином, саме з моменту отримання вказаної вище відповіді позиваці ОСОБА_1 стало відомо про порушення її права на соціальний захист, і саме з його періоду слід рахувати шестимісячний строк звернення до суду.

Відтак, покликання відповідача на пропуск ОСОБА_1 строку звернення до суду із позовом є безпідставними, а тому суд вирішує справу по суті.

Відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області, правонаступником якого є Головне Управління пенсійного фонду України у Львівській області щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Зобов`язати Головне Управління пенсійного фонду України у Львівській області ( м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, Код 5) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачену щомісячну пенсію по інвалідності 3-ої групи у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного Управління пенсійного фонду України у Львівській області ( м. Львів, вул.. Митрополита Андрея, 10, Код 5) на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення суду в частині стягнення пенсії в межах суми за один місяць допустити до негайного виконання.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26 серпня 2020 року.

Суддя С.І. Сливка