Справа № 500/2299/20
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань забезпечення адміністративного позову

Справа № 500/2299/20

26 серпня 2020 рокум.Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Дерех Н.В. розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Чотирнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних Офісу Генерального прокурора, третя особа Прокуратура Тернопільської області до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із заявою про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора України, Чотирнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, третя особа Прокуратура Тернопільської області до подання позовної заяви шляхом зупинення дії рішення Чотирнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур №2 від 20.07.2020 про неуспішне проходження атестації прокурором відділу ювенальної юстиції прокуратури Тернопільської області на період перебування ОСОБА_2 у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, ОСОБА_1 , атестації до набрання чинності судовим рішенням в даній справі.

Відповідно до частини першої ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України), заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути подану заяву про забезпечення позову в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частини першої статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до частини другої статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем позовними вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За змістом приписів частин четвертої, п`ятої, шостої статті 154 КАС України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

У пункті 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" зазначається, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.

Також, згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Суд зазначає, що необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. При цьому заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як вбачається з поданої заяви, вона обґрунтована тим, що заявник працює в органах прокуратури Тернопільської області з квітня 1995 року, а з 05.12.2019 на посаді прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Тернопільської області на період перебування ОСОБА_2 у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Заявник вказала, що за час трудової діяльності сумлінно виконувала службові обов`язки, до дисциплінарної відповідальності не притягувалася, неодноразово заохочувалася. У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначила, що успішно пройшла перші два етапи реформи органів прокуратури, передбачені Порядком проходження прокурорами атестації, затвердженим наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 №221. а саме, 03.03.2020 склала іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. В подальшому, зазначила, що їй була надана можливість складати другий іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, з підстав чого відповідна кадрова комісія ухвалила стосовно ОСОБА_1 рішення про допуск до проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Однак, Чотирнадцятою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур 20.07.2020 було прийнято рішення №2 про неуспішне проходження ОСОБА_1 , атестації. Заявник не погоджується з вказаним рішенням, вважає його протиправним, оскільки прийняття Чотирнадцятою кадровою комісією рішення про неуспішне проходження нею атестації є підставою для її звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої ст. 51 Закону України "Про прокуратуру". При цьому, на думку заявника, не вжиття таких заходів призведе до істотного ускладнення в поновленні її порушених прав та інтересів у разі задоволення позову, оскільки для поновлення на посаді прокурора вона вимушена звертатись з іншим позовом до суду.

Суд зазначає, що у випадку звернення із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою та надати докази на підтвердження існування обставин, що є підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

При цьому, питання правомірності рішення Чотирнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур №2 від 20.07.2020, а також правомірність підстав для звільнення заявника не може бути предметом розгляду при вирішенні заяви по забезпечення позову оскільки суперечать меті інституту забезпечення позову.

Позивачем до заяви про забезпечення позову не додано належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити подальше виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених прав та інтересів позивача, а також доказів того, що рішення Чотирнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур №2 від 20.07.2020 реалізоване щодо заявника.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що заява ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.150-154, 241, 243, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Чотирнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних Офісу Генерального прокурора, третя особа Прокуратура Тернопільської області до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст складено 26 серпня 2020 року.

Суддя Дерех Н.В.