Справа № 380/5867/20
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/5867/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Кухар Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу № 380/5867/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів) в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань призначення пенсій Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ у Львівській області про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України від 28.02.1991 року № 796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 95 від 11.03.2020 року;

визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправною;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до загального (страхового) стажу роботу ОСОБА_1 :

з 1992 року по 29.10.1999 року на посаді директора ПП «Квітка Надія»;

з 18.02.2011 року по 05.03.2020 року підприємницьку діяльність фізичної особи підприємця.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, з 05 березня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що в період з 11.05.1986 року по 23.09.1986 року позивач в складі військової частини НОМЕР_1 (Буда Варовичи) виконував задачі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження, в тому числі в Промзоні ЧАЕС: 14.05.1986 р., 18.05.1986 р., 22.05.1986 р., 28.05.1986 р., що підтверджується архівною довідкою № 4242 від 05.01.1993 року. Вважає, що має право на пенсію за віком відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив призначити пенсію за віком, на що отримав рішення про відмову у призначенні пенсії, оскільки страховий стаж заявника становить 12 років 6 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 28 липня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 27 серпня 2020 року у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи з викликом сторін - відмовлено.

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що надані позивачем документи не є достатніми для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальній захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки не підтверджують участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. На думку відповідача, позивачу було правомірно відмовлено у призначенні пенсії відповідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальній захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.
ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (2 категорія), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданого Львівською обласною державною адміністрацією.

Згідно архівної довідки №4242 вбачається, що позивач в період з 11.05.1986 року по 23.09.1986 року в складі військової частини НОМЕР_1 (Буда Варовичи) виконував задачі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження, в тому числі в Промзоні ЧАЕС: 14.05.1986 р., 18.05.1986 р., 22.05.1986 р., 28.05.1986 р.

05 березня 2020 року позивач звернувся до Личаківського відділу обслуговування громадян в м. Львові (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", при цьому надавши ряд документів, а саме: трудову книжку, архівну довідку № 4242 від 05.01.1993 року, посвідчення «Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р.» (категорія 2), військовий квиток, свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_1 серія НОМЕР_3 .

Головним управлінням Пенсійного Фонду України у Львівській області прийняте рішення № 95 від 11.03.2020 року про відмову у призначенні пенсії позивачу за віком відповідно до ст. 55 Закону України від 28.02.1991 року № 796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При цьому у рішенні вказано, що до заяви про призначення пенсії позивачем було долучено копію військового квитка НОМЕР_4 від 04.05.1982. При цьому, у військовому квитку відсутня відмітка про участь позивача у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Також долучено копію довідки Управління хімічних військ Прикарпатського військового округу № 24/4242 від 05.01.1993 про те, що позивач у складі військової частини НОМЕР_5 (Буда Боровичі) виконував завдання по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження, в тому числі у промисловій зоні ЧАЕС 11.05.1986 по 23.09.1986, в тому числі у промзоні ЧАЕС 14.05.1986, 18.05.1986, 22.05.1986, 28.05.1986. Однак, зазначена довідка не є первинним документом, а відтак не може вважатись належною та достатньою підставою для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону № 796, оскільки не вказана в переліку документів, які підтверджують участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, передбачених Порядком № 22-1. Зазначають, що наявність у позивача посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» серії НОМЕР_2 та перебування у Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги як пільговик відповідно до Закону № 796 не є достатньою підставою для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону № 796, оскільки Порядком № 22-1 визначено вичерпний перелік документів, які підтверджують факт виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Також у рішенні відповідач зазначає, що до загального (страхового) стажу позивача згідно записів трудової книжки зараховано наступні періоди: з 01.09.1981 по 04.05.1982 - навчання; з 05.05.1982 по 13.06.1984 - військова служба; з 44.06.1984 по 03.07.1985 - навчання; з 18.07.1985 по 04.11.1986; з 25.03.1987 по 05.09.1990 та на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу зараховано періоди роботи з 24.10.2005 по 14.09.2009. Інформація про інші періоди роботи в матеріалах пенсійної справи позивача відсутні.

Стосовно підстав для зарахування періоду позивача з 1992 по 29.10.1999 на посаді директора ПП «Квітка Надії» у рішенні відповідач покликається на те, що у трудовій книжці позивача відсутній запис щодо роботи ОСОБА_1 на посаді директора ПП «Квітка Надії». Крім того, як вбачається із довідки Головного управління Державної податкової служби у Львівській області від 09.07.2020 робота позивача на вказаному вище підприємстві теж не підтверджена.

Стосовно зарахування до страхового стажу підприємницьку діяльність позивача за період з 18.02,2011 по 05.03.2020 у рішенні вказано, що позивачем надано лише Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В04 № 107340, з якого вбачається лише факт проведення державної реєстрації 18.02.2011. Водночас, інформація щодо припинення підприємницької діяльності 05.03.2020 - відсутня.

З огляду на викладене, відповідачем вказано, що страховий стаж заявника становить 12 років 6 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України від 28.02.1991 року № 796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приписами ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормою статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту шостого частини 1статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, визначення соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-XII(далі Закон № 796-XII).

Статтею 9 цього Закону визначений статус осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно зі статтею 49 Закону № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені статтею 55 Закону № 796-XII.

Відповідно до абзацу першого частини 1 вказаної статті особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Так, згідно п.1 вказаної норми учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів пенсійний вік зменшується на 10 років.

Як передбачено пп.5 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року N 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, серед яких, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 року N 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Частиною третьою статті 55 Закону № 796-ХІІ прямо передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"і цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року мають особи після досягнення віку 60 років, та наявності страхового стажу не менше 27 років.

На момент звернення до Личаківського відділу обслуговування громадян в м. Львові (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (05.03.2020 року) позивачу виповнилось 56 роки, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_6 .

Згідно з частиною першою статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1(далі Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону № 796-ХІІ).

Отже, у довідці має бути зазначено період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, та така довідка має бути видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями). При цьому, законодавець не встановив та не затвердив певного зразка довідки та вимог до неї.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачем при зверненні до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку додано копію військового квитка НОМЕР_4 від 04.05.1982.

При цьому, у військовому квитку відсутня відмітка про участь позивача у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Також долучено копію довідки Управління хімічних військ Прикарпатського військового округу № 24/4242 від 05.01.1993 про те, що позивач у складі військової частини НОМЕР_5 (Буда Боровичі) виконував завдання по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження, в тому числі у промисловій зоні ЧАЕС 11.05.1986 по 23.09.1986, в тому числі у Промзоні ЧАЕС 14.05.1986, 18.05.1986, 22.05.1986, 28.05.1986.

Згідно зі статтею 65 Закону № 796-ХІІ документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом другим Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року № 51(далі - Порядок № 51, чинний на момент видачі позивачу посвідчення), передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

У контексті зазначено, суд звертає увагу, що єдиним документом, який підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.02.2018 року по справі № 344/9789/17.

Частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України(далі КАС України) встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом враховано, що на час звернення до суду належність позивача учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, (2 категорії) ніким не оспорювалась, посвідчення серії № НОМЕР_7 не скасовано, не визнано недійсним, а отже є таким, що підлягає для застосування і надання пільг, встановлених Законом № 796-ХІІ. Однією із таких пільг є зменшення віку, необхідного для призначення і виплати пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону № 796-ХІІ.

Разом із тим, відповідачем із записів трудової книжки позивача ( НОМЕР_8 ) було зараховано наступні періоди: з 01.09.1981 по 04.05.1982 - навчання; з 05.05.1982 по 13.06.1984 - військова служба; з 14.06.1984 по 03.07.1985 - навчання; з 18.07.1985 по 04.11.1986; з 25.03.1987 по 05.09.1990 та на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу зараховано періоди роботи з 24.10.2005 по 14.09.2009.

Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача відсутній запис щодо роботи ОСОБА_1 на посаді директора ПП «Квітка Надії».

У позовній заяві позивач покликається на те, що звертався із відповідними запитами по наданню інформації про ПП «Квітка Надія» в Головне управління ДПС у Львівській області, Архівний відділ Львівської міської ради, однак жодної інформації не було надано.

Так, у відповідності до частини 1статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктами 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" № 637 від 12.08.1993 року (далі - Постанова № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 18 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що у разі відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, трудовий стаж встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Згідно листа Архівного відділу Львівської міської ради від 07.07.2020 року за № 110003- вих.-50710 вбачається, що документи ПП «Квітка Надії» в архівний відділ Львівської міської ради на зберігання не надходили.

Листом від 09.07.2020 року Головне управління ДПС у Львівській області від 09.07.2020 року № 29548/10/ЗПІ/55.2.-10 повідомило позивач про те, що в Личаківського управління Головного управління ДПС у Львівській області відсутня інформація про здійснення діяльності на посаді директора ПП «Квітка Надії» () в 1992 1999 роках ОСОБА_1 .

Щодо наданих позивачем документів, а саме Постанови Господарського суду Львівської області від 14.09.1999 року у справі №2/584-23/133, якою ПП «Квітка Надії» визнано банкрутом та призначено ліквідаторами ДПІ у Личаківському районі м. Львова, Райфінвідділ Личаківського району м. Львова, Залізничне відділення ПІБ України м. Львова, ухвали Господарського суду Львівської області від 29.10.1999 року у справі № 2/584-23/133, якою затверджено ліквідаційний баланс ПП «Квітка Надії», то такі документи не може бути достатнім та належним доказом для підтвердження роботи позивача на посаді директора ПП «Квітка Надії» у вказані періоди.

Будь-які записи у трудової книжці позивача в цей період відсутні, що і не заперечується позивачем.

Позивач не надав суду доказів звернення до органу пенсійного фонду із відповідною заявою (клопотанням) з метою вирішення питання про підтвердження власного спірного трудового стажу на підставі показань свідків.

Відповідач, в свою чергу, не здійснював реалізацію владної управлінської функції на виконання пункту 18 Порядку №637, оскільки позивач не звертався до нього з відповідним клопотанням.

Щодо зарахування до страхового стажу підприємницьку діяльність позивача за період з 18.02,2011 по 05.03.2020 судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи було позивачем на підтвердження здійснення підприємницької діяльності було надано Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В04 № 107340, з якого вбачається лише факт проведення державної реєстрації 18.02.2011.

Водночас, інформація щодо припинення підприємницької діяльності, а саме 05.03.2020 - відсутня.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ч.1, 2 статті 21 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.

Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються: 1) виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"; надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій; надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду; обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. (частина 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Згідно із Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.1998 року № 832 «Про заходи щодо поетапного впровадження у Пенсійний фонд автоматизованого персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування» персоніфікований обік про застрахованих осіб ведеться з 1998 року. Дані до реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них вноситься на підставі звітності, що подається страхувальником.

Судом встановлено, що в реєстрі застрахованих осіб інформація за період з 18.02.2011 року по 05.03.2020 відсутня, оскільки від позивача сплата страхових внесків за вказаний період до системи персоніфікованого обліку не здійснювалася.

Аналізуючи у сукупності фактичні обставини справи та норми закону, суд дійшов висновку про відсутність у позивача порушеного права, яке підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову позивачу у перерахунку пенсії за вислугу років на пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком пенсію зі зниженням пенсійного віку.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а відтак, розподіл судових витрат на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів) про визнання протиправним і скасування рішення, визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27 серпня 2020 року.

Суддя Кухар Н.А.