Справа № 620/1526/20
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2020-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 серпня 2020 року Чернігів Справа № 620/1526/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Житняк Л.О.,

за участі секретаря Чоботар А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання про залишення без розгляду позовної заяви Агропромислового кооперативу «Старосільський» до Приватного виконавця Ахметової Ліни Едуардівни про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Агропромисловий кооператив «Старосільський» звернувся до суду з позовом до приватного виконавця Ахметової Ліни Едуардівни, в якому просив:

- визнати неправомірними дії за виконавчим провадженням № 60235141 від 04 жовтня 2019 року щодо списання основної винагороди у сумі 101564,05 грн;

- зобов`язати повернути основну винагороду за виконавчим провадженням № 60235141 від 04 жовтня 2019 року у сумі 101 564,05 грн.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою Агропромислового кооперативу «Старосільський» до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ахметової Ліни Едуардівни про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із даною ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, Шостим апеляційним адміністративним судом винесено рішення від 08.07.2020, яким ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 року - скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний термін з дня вручення копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків - надання до суду належних доказів сплати судового збору. Протягом встановленого судом строку, недоліки позовної заяви усунуті. На підтвердження сплати судового збору до суду надано платіжне доручення від 24.04.2020 № 220. Ухвалою суду від 12.08.2020 відкрито провадження у справі.

Через канцелярію суду відповідачем заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позивачем було пропущено строк звернення до суду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Розгляд справи просив провести без його участі.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд зважає на наступне.

Стаття 123 КАС України передбачає наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду. Так, ч.3 вказаної статті встановлено: якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 1 ч. 2 cт. 287 КАС України встановлено, що позовну заяву (з приводу оскарження дій та рішень приватного виконавця) може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Отже, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» (№ 3236/03 від 03.04.2008, §41) зазначено, що «…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави».

Суд зазначає, що безпідставне поновлення строку на оскарження є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини щодо справедливого судового розгляду. Європейський суд з прав людини визначив, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28.10.2004).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (п.41 рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008).

Отже, досліджуючи питання строку звернення до суду, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами ст.17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 (ратифіковано Україною 17.07.1997) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані". Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Як вбачається з позовної заяви, позивач оскаржує дії виконавця, пов`язані зі списанням основної винагороди у сумі 101 564,05 грн в межах виконавчого провадження №60235141, відкритого на підставі ухвали Господарського суду Чернігівської області від 17.05.2018 №927/118/18 про затвердження мирової угоди, у зв`язку з порушенням якої, стягненню підлягали грошові кошти з Агропромислового кооперативу «Старосільський» на користь ТОВ «АДАМАНТ-ПОСТАЧ», який є правонаступником ТОВ «Імперія Агро».

Обгрунтовуючи свою позицію, позивач зазначає, що згідно листа ТОВ «Адамант- Постач» від 21.04.2020 №21.04.2020/253 приватним виконавцем було забезпечено лише часткове виконання виконавчого документа майнового характеру у сумі 100 000 грн, при цьому з боржника було стягнуто 211 864,05 грн, що підтверджується випискою банківської постанови позивача від 10.03.2020. Одночасно пояснює, що часткове стягнення (у сумі 100 000 грн), здійснювалося у зв`язку з укладеною між ТОВ «Адамант-Постач» та Агропромисловим кооперативом «Старосільський» (надалі за текстом Позивач) мирової угоди на стадії виконання від 16.12.2019. Отже, з огляду на вищевикладене, вказує, що з позивача було надмірно стягнуто 101 564,05 грн.»

З аналізу процитованих аргументів позивача вбачається, що розмір надмірно стягнутих, на думку позивача, коштів у сумі 101 564,05 грн, які він називає «неправомірно списаною винагородою», позивач розрахував як 211 864,05 - 100 000 - 10 000 - 300 = 101 564,05, де 211 864,05 грн - сума заборгованості списана з рахунку боржника 28.01.2020, 100 000 грн - як зменшений 16.12.2020 за спільною домовленістю між ТОВ «Адамант-Постач» та Агропромисловим кооперативом «Старосільський» розмір заборгованості за виконавчим документом, який вони погодили у мировій угоді на стадії виконання від 16.12.2019, 10 000 грн - як неоспорювана боржником винагорода виконавця у розмірі 10% від 100 000 грн, які були перераховані стягувачу згідно платіжного доручення №661, 300 грн - витрати виконавчого провадження.

З огляду на вказане, очевидним є висновок, що дізнавшись про стягнення 28.01.2020 грошових коштів у розмірі 211 864,05 грн з рахунку Агропромислового кооперативу «Старосільський» в АТ КБ «Приватбанк» (виписка по рахунку за період з 20.12.2019 по 28.01.2020, датована 10.03.2020) , позивач одночасно дізнався (або повинен був дізнатися) про можливе порушення його прав, яке полягає, на думку позивача, у надмірному стягненні коштів у розмірі 101 564,05 грн, оскільки всі дані, у тому числі й домовленість про зменшення суми боргу до 100 000 грн, на які послався позивач при розрахунку такого надмірного стягнення, були завчасно йому відомі, навіть до отримання 21.04.2020 листа ТОВ «Адамант-Постач» №21.04.2020/253 і позивач сам про це зазначає в позові при викладені фактичних обставин (абзаци 4-5 тексту позовної заяви).

Крім того, позивач додав до позовної заяви копію мирової угоди від 16.12.2019 на яку він посилається, пояснюючи чому стягувачу було перераховано саме 100 000 грн. Тобто, про перерахування стягувану коштів у розмірі 100 000 грн як залишку нестягненої заборгованості за виконавчим документом, позивачу було завчасно і достименнно відомо, як і підстави такого перерахування.

Таким чином, на думку суду, строк оскарження дій виконавця, вчинених у ВП №60235141, щодо стягнення з боржника спірних 101 564,05 грн позивачем пропущено без поважних причин.

Таким чином, суд не приймає до уваги доводи представника позивача, викладені в його клопотанні, оскільки та обставина, що позивач отримав 21.04.2020 листа ТОВ «Адамант-Постач» №21.04.2020/253 не перериває та не зупиняє строків звернення до суду, який повинен обчислюватись з часу фактичного порушення прав та інтересів позивача.

Отже, оскільки позивач звернувся до суду 30.04.2020, тобто з пропущенням встановленого терміну понад десять днів, і докази поважності пропуску строку звернення до суду визнані необгрунтованими, наведене обумовлює висновок про достатність підстав для залишення позову Агропромислового кооперативу «Старосільський» без розгляду.

З огляду на викладені обставини, суд не знаходить підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду та беручи до уваги відсутність доказів про поважність причин пропуску звернення до суду з позовними вимогами про визнання рішення незаконним, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити певні дії, суд дійшов висновку, що позовну заяву в силу ч.3 ст.123 КАС України належить залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Агропромислового кооперативу «Старосільський» до Приватного виконавця Ахметової Ліни Едуардівни про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до ст.294 КАСУ, може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.О. Житняк