Справа № 754/4700/20
Суддя: Зотько Т. А.
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/192/20
Справа №754/4700/20
РІШЕННЯ

Іменем України

10 серпня 2020 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у м. Києві в особі Управління патрульної поліції в м. Києві про скасування постанови, щодо накладення адміністративного стягнення серії ЕАК №2358992 від 08.04.2020, -

ВСТАНОВИВ:

21.04.2020 року на адресу суду надійшли матеріали за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у м. Києві в особі Управління патрульної поліції в м. Києві про скасування постанови, щодо накладення адміністративного стягнення серії ЕАК №2358992 від 08.04.2020. Пред`явлений ОСОБА_1 адміністративний позов обґрунтований тим, що 08.04.2020 позивач близько 15:20 години рухався на власному автомобілі «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 по пр. Маяковського в м. Києві, в напрямку перехрестя з вул. С. Лифаря. Перед вказаним перехрестям його автомобіль був зупинений працівниками патрульної поліції. З патрульного авто вийшов співробітник поліції та підійшовши до авто повідомив, що позивач ніби то користувався мобільним телефоном під час руху та зауважив, що в нього є беззаперечні докази вчинення ним правопорушення, які були записані на відеокамеру. При цьому, поліцейський не представився та не повідомив посаду, яку він обіймає, а також своє спеціальне звання. Надалі позивач пояснив, що не користувався мобільним телефоном під час руху та просив надати докази на підтвердження вчиненого правопорушення, на що поліцейський повідомив, що не має наразі технічної можливості надати такі докази, так як у нього відсутній доступ до записів відеокамери. Після перевірки документів, поліцейський повернувся до свого службового автомобіля, а через декілька хвилин повернувся та запропонував позивачу підписати постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності з його слів за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Таким чином, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, так як вважає винесену поліцейським постанову незаконною з тих підстав, що фактично працівником поліції зупинено транспортний засіб без наявних на те причин, проведено розгляд адміністративної справи без присутності позивача, не надано для ознайомлення відповідних доказі, тощо.

Ухвалою судді від 27.04.2020 року було відкрито провадження у вказаній справі, а також постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

Вказаною ухвалою надано сторонам строк для надання відзиву, відповіді на відзив тощо.

Відповідно до ч.5, 8 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

21.05.2020 від представника відповідача надійшов відзив на позовну. Згідно поданого відзиву сторона відповідача просить в позові відмовити посилаючись на те, що оскаржувана постанова винесена у межах повноважень Інспектора в порядку та у спосіб визначений діючим законодавством. Також представником поліції було надано копію оскаржуваної постанови серії ЕАК №2358992 від 08.04.2020 та відеозапис з нагрудної камери реєстратора.

Суд повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08.04.2020 року Інспектором 4 бат. 1 роти Управління патрульної поліції у м. Києві, лейтенантом поліції Марчуком А.В. було винесено постанову серії ЕАК №2358992 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Частиною другою ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралям, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штафних балів.

Згідно п. 2.9 «Д» Правил дорожнього руху, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватись засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

З вказаної постанови вбачається, що 08.04.2020 року о 14:59:27 годині в м. Києві по пр. Маяковського, 56, водій ОСОБА_1 під час руху транспортним засобом користувався засобом зв`язку, чим порушив п. 2.9 «Д» Правил дорожнього руху.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею ст.251 КпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Переглянувши відео з нагрудної камери поліцейського патрульної поліції з місця вчинення адміністративного правопорушення, яке було долучено до відзиву представником відповідача, судом було встановлено, що на відеозаписі не зафіксовано момент вчинення позивачем правопорушення, а лише міститься відео в процесі складання оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2358992 від 08.04.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень підлягає скасуванню.

Враховуючи наведе вище, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у м. Києві в особі Управління патрульної поліції в м. Києві про скасування постанови, щодо накладення адміністративного стягнення серії ЕАК №2358992 від 08.04.2020- задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАК №2358992 від 08.04.2020 року, складену відносно ОСОБА_1 ч.2 ст. 122 КпАП України в справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Провадження в адміністративній справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5) п.15 ч.1 Розділу VII Перехідних Положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема через Деснянський районний суд м. Києва.

Суддя: