Справа № 242/2315/20
Суддя: Капітонов В. І.
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 серпня 2020 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Капітнова В.І., за участю секретаря судового засідання Нарижної О.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Селидове адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Шмагальського Юрія Петровича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративне стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 21.05.2020 року звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Шмагальського Ю.П. про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративне стягнення. В обґрунтування позову зазначив, що згідно постанови серія ЕАМ № 2530330 від 14.05.2020 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп. Вищевказана постанова мотивована тим, що позивач 14.05.2020 року об 11 годині 57 хвилин, керуючи автомобілем марки «Skoda Fabia», державний номер НОМЕР_1 , в межах населеного смт. Манченки, перевищив встановлені обмеження швидкості руху більше як на 38 км/год. та рухався зі швидкістю 88 км/год., тим самим порушив п. 12.4 ПДР України. Адміністративне правопорушення було зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості «Truсam», серійний номер 000709. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є неправомірним, необґрунтованим та недоведеним. Зазначив, що він дійсно рухався зі швидкістю 88 км/год., натомість рух здійснювався по автомобільній трасі М03-Е40, яка взагалі не проходить через населений пункт смт. Манченки. Поміж іншим на наданому йому працівником поліції для ознайомлення відеозаписі, також не зафіксованого дорожнього знаку 5.45 або 5.46, які фактично встановлюю межі забудови та початок населеного пункту. Крім того зазначив, що поліцейський не мав права застосовувати прилад із функціями фото- та відео фіксації не у автоматичному режимі та відповідач не мав права тримати вказаний прилад у руках та у ручному режимі здійснювати замір швидкості, оскільки вказаний прилад повинен розміщуватися стаціонарно та перед знаком 5.70. Просить суд визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАМ № 2530330 від 14.05.2020 року та закрити провадження у справ про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 28.05.2020 року позовну заяву залишено без рух та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 13.07.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду відзив на позовну заяву, де заперечував проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи викладене, положення ст. 286 КАС України, ст. 289 КУпАП, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з позовом 21.05.2020 року (згідно штампу на конверті), щодо оскарження постанови від 14.05.2020 року, не порушив передбачений десятиденний строк для захисту своїх прав в судовому порядку.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду даної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З оскаржуваної постанови серії ЕАМ № 2530330 від 14.05.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 14 травня 2020 року об 11 годині 57 хвилин, керуючи автомобілем марки «Skoda Fabia», державний номер НОМЕР_1 , в межах населеного смт. Манченки, перевищив встановлені обмеження швидкості руху більше як на 38 км/год. та рухався зі швидкістю 88 км/год., тим самим порушив п. 12.4 ПДР України. Адміністративне правопорушення було зафіксовано за домом гою лазерного вимірювача швидкості «Truсam», серійний номер 000709. Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмір 255 грн. 00 коп.

Положеннями ч. 1 ст. 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд звертає увагу, що виклад інкримінованих правопорушнику діянь має бути гранично конкретизований, це означає, що у формулюванні адміністративного правопорушення повинні включатися всі ті дії (бездіяльність), які відповідають опису об`єктивної сторони адміністративного правопорушення в адміністративно-правовій нормі, в якій передбачена відповідальність за вчинення даного адміністративного правопорушення.

Слід зауважити, що в даному випадку положення ч. 1 ст. 122 КУпАП є бланкетними, і закріплюють лише загальні ознаки правил поведінки учасників дорожнього руху, а для встановлення ознак, яких бракує, слід звертатися до норм іншого нормативного акта, а саме: Правил дорожнього руху України.

Як вбачається з п. 12.4 розділу 12 Правил дорожнього руху «Швидкість руху», унаселених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно розділу 33 Правил дорожнього руху дорожній знак п. 5.45 «Початок населеного пункту» означає найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Відповідно розділу 33 Правил дорожнього руху дорожній знак 5.46 «Кінець населеного пункту» означає місце, з якого на даній дорозі втрачають чинність вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Позивач наполягає на тому, що адміністративного правопорушення він не вчиняв і 14 травня 2020 року об 11 годині 57 хвилин, керуючи автомобілем марки «Skoda Fabia», державний номер НОМЕР_1 , рухався по автомобільній трасі М03-Е40, яка взагалі не проходить через населений пункт смт. Манченки. Крім того, на наданому відповідачем відеозапису не зафіксовано дорожніх знаків п. 5.45 «Початок населеного пункту» та 5.46 «Кінець населеного пункту», що також підтверджує факт його руху поза межами населеного пункту.

Суд зазначає, що відповідно до положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Пленум Верховного суду України у пункті 24 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог надав роздруківку з лазерного вимірювача швидкості «Truсam», серійний номер 000709, від 14.05.2020 року о 11 год. 57 хв., де зафіксовано автомобіль марки «Skoda Fabia», державний номер НОМЕР_1 , який рухався за координатами широта: 49° 57?57.42? N, довгота: 35°51?54.39?Е.

Також, відповідачем надано лист Служби автомобільних доріг у Харківській області від 14.06.2020 року, де зазначено, що на автомобільній дорозі М-03 Київ - Харків - Довжанський встановлено дорожні знаки 5.45 та 5.46 та додаток до листа, де вбачається, що до населених пунктів автошляху М-03 Київ - Харків - Довжанський входить смт. Манченки, адресна прив`язка дорожніх знаків км. 449+228 км.452+335.

Проте інформація, що міститься у лист Служби автомобільних доріг у Харківській області від 14.06.2020 року не дає змоги дійти висновку, що за координатами широта: 49° 57?57.42? N, довгота: 35°51?54.39?Е знаходиться смт. Манченки, діють знаки 5.45 і 5.46.

Крім того, відповідачем не надано належного та допустимого доказу, зокрема фотознімоку на якому буде зображено ділянка дороги з дорожнім знаком 5.45 «початок населеного пункту «Манченки» або 5.46 «кінець населеного пункту».

Окрім іншого, за приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч.1 ст. 23 Закону № 580-VIII передбачено, що поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 31 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 2) опитування особи; 3) поверхнева перевірка і огляд;4) зупинення транспортного засобу; 5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; 6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; 7) проникнення до житла чи іншого володіння особи; 8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; 10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; 11) поліцейське піклування.

Статтею 40 Закону № 580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У позовній заяви позивач зазначав, що прилад «Truсam», серійний номер 000709, не був стаціонарно вмонтований.

Проте, у відзиві відповідач навів правомірність підстав застосування лазерного вимірювача швидкості Truсam, та не спростував доводи позивача про використання інспектором під час вимірювання швидкості пристрою TruCam шляхом утримання в руці. Установлена судом у ході перегляду відеозапису з приладу TruCam легка вібрація згаданого приладу може свідчити про проведення в момент фіксації швидкості автомобіля з руки або обох рук, що з урахуванням вірогідної похибки ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху керованого позивачем автомобіля.

Також, відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У контексті даної правової норми суд зауважує, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим.

Крім цього, суд погоджується із доводами позивача про те, що контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак "5.70"). Так, згідно із ч.2 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці. Більш того, сам відповідач у розділі 2.1 відзиву на позов наголошує про те, що місце для роботи з приладом TruCam позначається відповідним дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Отже, наведені фото та відео матеріали з засобу «Truсam», серійний номер 000709 достеменно не вказують на скоєння позивачем адміністративного правопорушення які є єдиними доказами свідчення перевищення обмеження швидкості руху у населеному пункті.

Суд зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення. При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації або без належного підтвердження, не може бути належним доказом вчинення порушення.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, суд вважає, що відповідачем не доведено поза розумним сумнівом факт вчинення ОСОБА_1 14 травня 2020 року о 11 годині 57 хвилин у смт Манченко, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП .

Слід також зазначити, що згідно ст. 27 КУпАП штраф є грошовим стягнення, що накладається на громадян та юридичних особі за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

При цьому, частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає призначення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Натомість, в порушення вимог КУпАП інспектором поліції в постанові серія ЕАМ № 2530330 від 14.05.2020 року накладено на ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп. без жодного посилання на вимоги закону щодо призначення стягнення в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином суд приходить до висновку, що належним способом захисту позивача є саме скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАМ № 2530330 від 14.05.2020 року та закриття провадження у справ про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 7, 245, 247, 251, 280, 283, 286 КУпАП, ст. ст. 9, 72-77, 94, 139, 205, 241-246, 250, 251,286, 293, 295 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Шмагальського Юрія Петровича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративне стягнення - задовольнити у повному обсязі.

Постанову інспектора роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Шмагальського Юрія Петровича ЕАМ № 2530330 від 14.05.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач: інспектор роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Шмагальський Юрій Петрович, місцезнаходження суб`єкта владних повноважень - 61033, Харківська область, м. Харків, вул. Шевченка, буд. № 315-а.

Повний текст рішення виготовлено 27 серпня 2020 року.

Суддя В.І. Капітонов