Справа № 140/10438/20
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року ЛуцькСправа № 140/10438/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області області (далі ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправним і скасування рішення від 22 січня 2020 року №3/1 про перегляд заяви ОСОБА_1 від 11 липня 2019 року про взяття на облік та призначення пенсії як ліквідатору аварії на ЧАЕС відповідно до норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язати здійснити перерахунок і виплату пенсії, а саме: перехід з пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на пенсію за віком як ліквідатору аварії на ЧАЕС відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та обчислити її відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в п`ятикратному розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 липня 2019 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про взяття його на облік та призначення пенсії як ліквідатору аварії на ЧАЕС, відповідно до норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні вказаної пенсії, оскільки не надано довідок, зокрема військової частини, у складі якої позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або архівної установи, або інших первинних документів, у яких зазначено період роботи, населений пункт або об`єкт, де позивач здійснював роботи з ліквідації аварії на ЧАЕС, тобто не підтверджено факту роботи в зоні відчуження.

Також зазначає, що у період з 09 червня 1987 року по 13 липня 1987 року у складі військової частини №42198 він приймав участь у ліквідації наслідків аварії в 30-кілометровій зоні Чорнобильської АЕС як військовозобов`язаний та вважає, що ним надано всі необхідні для призначення пенсії документи, які підтверджують, що він був безпосередньо зайнятий на роботах, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії.

Враховуючи вищезазначене, позивач уважає, що відповідач протиправно відмовив йому у призначенні пенсії у розмірі п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, посилаючись на відсутність підтвердження факту роботи в зоні відчуження, у зв`язку з чим просить позов задовольнити.

У відзиві на позовну заяву від 12 серпня 2020 року відповідач позовних вимог не визнав та зазначив, що згідно пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 липня 2014 року за №895/25375, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до архівної довідки галузевого Державного архіву Міністерства оборони України №79755/1 від 23 вересня 2013 року в наказах командира військової частини НОМЕР_1 відображені дні роботи позивача в зоні особливого контролю (№ зони не вказано) місто Чорнобиль з 09 червня 1987 року по 13 липня 1987 року, проте, в наказах не відображено прибуття позивача із військової частини НОМЕР_2 та вибуття із військової частини НОМЕР_1 .

Крім того, відповідач зазначає, що в роздаткових відомостях на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за період з червня по липень 1987 року позивач не значиться, а інших довідок, зокрема військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або архівної установи, або інших первинних документів, у яких зазначено період роботи, населений пункт або об`єкт, де особа здійснювала роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС позивачем не надано.

Враховуючи наведене, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (арк. спр. 26-28).

Інших заяв по суті справи, передбачених частиною другою статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України до суду не надходило.

Ухвалою від 20 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленння (виклику) сторін (арк.спр. 23).

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС АЕС у 1987 році, категорії 1, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 від 18 липня 2019 року (арк. спр. 8).

Одночасно, як вбачається із копії посвідчення серії НОМЕР_4 та вкладки № НОМЕР_5 від 14 грудня 2005 до вказаного посвідчення, позивач має статус особи, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи (арк. спр. 8, зворот.)

Згідно посвідчення серія НОМЕР_6 від 22 січня 2005 року ОСОБА_1 є також інвалідом війни другої групи (арк. спр 9).

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_7 від 24 грудня 1999 року позивачу призначена пенсія за вислугу років з 12 вересня 1999 року (арк. спр. 7).

Як вбачається із довідки МСЕ №012619 від 14 грудня 2004 року ступінь втрати позивачем професійної дієздатності 70 % пов`язаний із виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (арк. спр. 14).

Згідно архівної довідки галузевого Державного архіву Міністерства оборони України №79755/1 від 23 вересня 2013 року в наказах командира військової частини НОМЕР_1 відображені дні роботи позивача в зоні особливого контролю (№ зони не вказано) місто Чорнобиль: червень з 9 по 20, з 21 по 30, липень з 1 по 13 (наказ №60 від 03 липня 1987 року, №66 від 24 липня 1987 року) (арк. спр. 15).

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою №3825 від 11 липня 2019 року про перехід на пенсію як ліквідатора аварії на ЧАЕС відповідно до норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за результатами розгляду якої ГУ ПФУ у Волинській області прийнято оскаржуване рішення від 22 січня 2020 року №3/1 про перегляд заяви ОСОБА_1 від 11 липня 2019 року про взяття на облік та призначення пенсії як ліквідатору аварії на ЧАЕС відповідно до норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (арк. спр 16).

Зокрема, як вбачається із вказаного рішення після повторної перевірки поданих позивачем до заяви документів встановлено, що копією довідки від червня 2013 року територіального архівного відділу галузевого Державного архіву Міністерства оборони України затверджено, що у фінансових документах військової частини НОМЕР_8 , у якій знаходилась на фінансовому забезпеченні військова частина НОМЕР_9 , відображено нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 за червень, липень 1987 року. Будь-яких виплат за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у довідці не зазначено. Інших довідок, зокрема військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або архівної установи, або інших первинних документів, у яких зазначено період роботи, населений пункт або об`єкт, де особа здійснювала роботи з ліквідації аварії на ЧАЕС заявником не надано.

З урахуванням зазначеного, оскільки, на думку відповідача, факт роботи ОСОБА_1 в зоні відчуження не підтверджено, останньому відмовлено у призначенні пенсії відповідно до норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (арк. спр. 16).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України гарантує право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28 лютого 1991 року №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-XII).

Статтею 10 Закону №796-XII передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Так учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, мають право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку на 10 років; які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - на 8 років, а учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році мають право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку на 5 років.

Згідно з абзацом дев`ятим підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1), документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону №796-XII).

Зміст наведених вище норм дає підстави для висновку, що право на призначення пенсії як ліквідатору аварії на ЧАЕС відповідно до норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження. Перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, не обмежується лише довідкою за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, а такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 65 Закону №796-XII документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Згідно із частиною першою статті 15 Закону №796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. В свою чергу, довідки про період проживання, роботи (служби) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Так відповідно до пункту 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 (чинного на момент видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, далі - Порядок №51), учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році видаються відповідні посвідчення зеленого кольору, серія А. В пункті 10 Порядку уточняється на підставі яких документів видається посвідчення. Зокрема, встановлено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

З наведеного випливає, що єдиним документом, що підтверджує статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема, на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10 червня 2019 року у справі №132/271/17 та від 11 вересня 2019 року у справі №205/8713/16-а.

Отже, видане позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС серії НОМЕР_3 від 18 липня 2019 року (арк. спр. 8), на думку суду, підтверджує факт роботи (служби) у зоні відчуження у відповідний період та протягом необхідної кількості днів.

Крім того, участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивач підтверджував свідоцтвом про хворобу №105 (арк. спр. 10-11), направленням на МСЕК від 14 жовтня 1999 року (арк. спр. 12) та випискою терапевтичного відділення №8661 (арк. спр. 13).

Відтак, відповідач безпідставно дійшов висновку, що поданими документами не підтверджено факт роботи ОСОБА_1 в зоні відчуження під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, і такий висновок не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

За наведених вище обставин, суд вважає, що відповідачем належними, достатніми та допустимими доказами не спростовано доводи адміністративного позову, не доведено правомірності прийнятого рішення про накладення штрафу від 10 вересня 2018 року, а відтак суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими.

З урахуванням зазначеного, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов переконання про задоволення позову шляхом визнання протиправним і скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 22 січня 2020 року №3/1 про перегляд заяви ОСОБА_1 від 11 липня 2019 року про взяття на облік та призначення пенсії як ліквідатору аварії на ЧАЕС відповідно до норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії, а саме: перехід з пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на пенсію за віком як ліквідатору аварії на ЧАЕС відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та обчислити її відповідно до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в п`ятикратному розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Керуючись статтями 243-246, 255, 257, 262, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 22 січня 2020 року №3/1 про перегляд заяви ОСОБА_1 від 11 липня 2019 року про взяття на облік та призначення пенсії як ліквідатору аварії на ЧАЕС відповідно до норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок і виплату пенсії, а саме: перехід з пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на пенсію за віком ОСОБА_1 як ліквідатору аварії на ЧАЕС відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та обчислити її відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в п`ятикратному розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 26 серпня 2020 року.