Справа № 152/560/20
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 152/560/20

Головуючий у 1-й інстанції: Вернік В.М.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

26 серпня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Курка О. П. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 червня 2020 року (ухвалене в м. Жмеринка) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 червня 2020 року адміністративний позов повернуто позивачу.

Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач звернулась до суду з апеляційною скаргою, у якій, з урахуванням уточненої апеляційної скарги, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

07 серпня 2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якій зазначено про безпідставність її доводів.

Третя особа своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу позивача.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 11 серпня 2020 року, з урахуванням ст.312 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

13 серпня 2020 року до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її участю.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвалу суду першої інстанції про повернення адміністративного позову, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження), оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги, тому колегія суддів приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши апеляційну скаргу в межах її доводів та вимог відповідно до ст. 308 КАС України, доводи викладені у відзиві, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити на розгляд до суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 звернулась до Шаргородського районного суду Вінницької області з позовною заявою до Виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області, третя особа: ОСОБА_2 , в якій просила:

- визнати протиправними дії спеціаліста I категорії Шаргородського міськвиконкому (по роботі із відомостями Державного реєстру виборців та реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб) Беского І.С. щодо зняття 17.02.2017 з реєстрації місця проживання позивачки та її чоловіка ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасувати зняття 17.02.2017 з реєстрації місця проживання позивачки та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- внести відомості до реєстру про скасування зняття 17.02.2017 з реєстрації місця проживання позивачки та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачка звернулась до відповідача з заявою щодо надання довідки про реєстрацію її місця проживання. Листом №09-02/325 від 19.08.2019 відповідач повідомив, що в період з 17.02.1992 по 17.02.2017 позивачка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Відтак позивачка дізналася, що знята з реєстрації за вказаною адресою, про що відповідач її не повідомляв. Позивачка вважає, що відповідач безпідставно та з порушенням визначеного законодавством порядку 17.02.2017 зняв її з реєстрації місця проживання по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 30.08.2019 року адміністративну справу за вказаним позовом було передано за підсудністю на розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду, з підстав того, що заявлений адміністративний спір предметно не належить до юрисдикції Шаргородського районного суду Вінницької області.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року в справі №120/2806/19-а відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Постановою Сьомого адміністративного апеляційного суду від 03.03.2020 року, яка набула законної сили, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року скасоване, провадження у справі закрито, з тих підстав, що предметом позову є житловий спір щодо захисту прав у сфері цивільно-правових, а не публічно-правових відносин, у зв`язку з тим, що зазначена справа має розглядатися за правилами цивільного процесуального судочинства.

25 травня 2020 року позивач звернулась до Шаргородського райноого суду з аналогічними позовними вимогами, які були розглянуті судами першої та апеляційної інстанції у справі № 152/560/20.

Розпорядженням голови Шаргородського районного суду Вінницької області від 01 червня 2020 року № 2 адміністративну справу було передано на розгляд Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 червня 2020 року адміністративний позов повернуто позивачу.

Повертаючи адміністративний позов позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач зловживає процесуальними правами при поданні даного адміністративного позову.

Однак, колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Конституція України, таким чином, надає громадянам право безпосередньо звертатися до суду із скаргою на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 5 КАС України визначено право на звернення до суду та способи судового захисту.

Так, відповідно до пункту 1 вказаної статті, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Тобто, з аналізу вищезазначених норм вбачається, що особа не позбавлена можливості звертатись до суду за захистом своїх порушених прав.

Так, повертаючи адміністративний позов позивачу суд першої інстанції зазначив, що позивач зловживає своїми правами.

Водночас, колегія суддів зауважує, що чинний КАСУ не містить визначення поняття "зловживання процесуальними правами", а визначає у ст. 45 лише перелік дій, які можуть трактуватися судом за суб`єктивною чи об`єктивною думкою в кожному конкретному випадку як зловживання процесуальними правами.

Так, Верховний Суд в своєму рішенні від 13.03.2019 р. у справі №814/218/14, зазначив, що під зловживанням процесуальними правами слід розуміти форму умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних з наслідками, до яких вони можуть призвести; використанні наданих прав всупереч їхньому призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження; перешкоджанні діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ; необґрунтованому перевантаженні роботи суду.

Тобто, з урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що в даному випадку в діях позивача відсутні ознаки зловживання своїми правами.

При цьому, судова колегія зазначає, що відповідно до ст. 170 КАС України, суд відмовляє у відкритті провадження, якщо:

1) позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства;

2) у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі;

3) настала смерть фізичної особи чи припинено юридичну особу, яка не є суб`єктом владних повноважень, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позовну заяву, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

4) у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З матеріалів справи встановлено, що позивач в 2019 році зверталась до суду з адміністративним позовом Виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області, в якій просила:

- визнати протиправними дії спеціаліста I категорії Шаргородського міськвиконкому (по роботі із відомостями Державного реєстру виборців та реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб) Беского І.С. щодо зняття 17.02.2017 з реєстрації місця проживання позивачки та її чоловіка ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасувати зняття 17.02.2017 з реєстрації місця проживання позивачки та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- внести відомості до реєстру про скасування зняття 17.02.2017 з реєстрації місця проживання позивачки та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначила, що позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачка звернулась до відповідача з заявою щодо надання довідки про реєстрацію її місця проживання. Листом №09-02/325 від 19.08.2019 відповідач повідомив, що в період з 17.02.1992 по 17.02.2017 позивачка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Відтак позивачка дізналася, що знята з реєстрації за вказаною адресою, про що відповідач її не повідомляв. Позивачка вважає, що відповідач безпідставно та з порушенням визначеного законодавством порядку 17.02.2017зняв її з реєстрації місця проживання по АДРЕСА_1 .

За наслідком розгляду вказаного адміністративного позову, Сьомим апеляційним адміністративним судом було прийнято постанову 03 березня 2020 року, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року скасоване, провадження у справі закрито, з тих підстав, що предметом позову є житловий спір щодо захисту прав у сфері цивільно-правових, а не публічно-правових відносин, у зв`язку з тим, що зазначена справа має розглядатися за правилами цивільного процесуального судочинства.

Тобто, колегія суддів наголошує, що судом апеляційної інстанції вже була надана оцінка вказаним правовідносинам стосовно підсудності адміністративної справи.

Проте, приймаючи оскаржувану ухвалу Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області не врахував те, що по спірним правовідносинам було прийнято рішення, яке набуло законної сили та не дав оцінку ст. 170 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов передчасного та необґрунтованого висновку, що позивач зловживає своїми процесуальними правами, та безпідставно повернув адміністративний позов ОСОБА_1 .

За правилами статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, що відповідно до статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування ухвали судді та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Справу направити до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Курко О. П. Біла Л.М.