Справа № 389/1567/20
Суддя: Берднікова Г. В.
Дата ухвалення: 2020-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/389/54/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2020 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Берднікової Г.В.

при секретарі Чукановій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Знам`янка, за правилами спрощеного позовного провадження, справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить визнати дії інспектора Соловйова С.В. щодо складання постанови №201075 від 09 червня 2020 року про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністратвиного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн. за порушення ст.53-1 КУпАП, а також ст.211 Земельного Кодексу України, незаконними та скасувати постанову, провадження у справі закрити.

Вимоги обгрунтовані тим, що 29 травня 2020 року інспектором Державнї екологічної інспекції в Кіровогадській області Соловйовичм С.В., стосовно нього складено протокол №201075 про адміністративнемправопрушення, відповідальність за яке передбачена ст.53-1 КУпАП, а також ст.211 Земельного кодексу України. На підставі цього протоколу, 09 червня 2020 року винесено постанову про накладення на нього адміністратвиного стягнення в розмірі 850 грн.

Вважає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Збори громадян українського народу за місцем проживання є здійсненням права на місцеве самоврядування, що відповідає Декларації прав народів 1976 року, вдіповідно до преамбули та ст.1,2,3 та ін. Додаткового протоколу до Європейської хартії місцевого самоврядування про право участі у справах місцевого органу влади від 16 листопада 2009 року, спираючись на ст.ст.1,2,3,5,16,25,26 Міжнародного пакту про громадські і політичні права прийнятого 16 грудня 1966 року та визначається і гарантується Конституцією України в статях 5,7,8,9,39,69, а також у відповідності до ст.140, 142,143 Конституції України від 1996 року.

29 лютого 2020 року було проведено збори жителів на яких прийнято рішення встановити електропастух на пасовищі з метою полегшення випасу худоби.

Інспектором Соловйовим С.В. було не вірно трактовано дані дії, а саме як самозахват земельної ділянки.

Під час здійснення розгляду справи інспектор Соловйов С.В діяв упереджено та ігнорував Конституцію України і будь-які докази.

Протокол складено без дотримання вимог ст.278 та 256 КУпАП як передбачено ст.7 КУпАП, а саме нерозбірливим почерком з виправленнями та неточностями.

Складення протоколу та постанови інспектор Соловйов С.В. проводив одноособово. Можливості скористатися конституційними правами йому ніхто не надав. Він вказував, що дії інспетора є незаконними.

Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені ним у позовній заяві. Наполягає, що ніякого самозахвату земельної ділянки не було, 29 лютого 2020 року були проведені збори жителів села Дмитрівка, на яких громада вирішила встановити електропастух на пасовищі за межами населенного пункту на землях загального призначення для полегшення випасу худоби. У подальшому громадою електропастух було встановлено. Зрештою, йому не зрозуміло, чому саме на нього складено протокол про вчинення адміністратвиного правопрорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП, та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ст.53-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 850 грн.

Представник відповідача - Державної екологічної інспекції в Кіровоградській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, надав відзив на позовну заяву, в якому просив суд розглядати справу без участі представника інспекції та відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Вказав, що ОСОБА_1 до адмінстративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП притягнуто законно, всі питання, що стосуються вирішення питань громадою населеного пункту вирішуються у відповідності із Законом України «Про місцеве самоврядування України». Правові підстави для виникнення права користування земельною ділянкою встановлені Земельним кодексом України, норми якого у даному випадку, були проігноровані позивачем, тому його дії щодо встановлення огорожі та користування земельною ділянкою є протиправними. Дії інспектора Соловйова С.В. щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 є правомірними. Крім того, у відзиві зазначено, що інспектора Соловйова С.В. звільнено з займаної посади 01 липня 2020 року згідно наказу Інспекції від 25 червня 2020 року №55-0.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що 30 квітня 2020 року на адресу Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області надійшов лист Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 29 квітня 2020 року №751 та акт комісійного обстеження земельнї ділянки від 24 квітня 2020 року про самовільне загородження прибережної захисної смуги р.Інгулець за межами населеного пункту села Дмитрівка. У акті комісійного обстеженна земельної ділянки вказано, що 24 квітня 2020 року було здійснено комісійний виїзд, згідно розпорядження сільського голови від 24 квітня 2020 року за №165-р та на підставі усного звернення жителів, з метою встановлення фактів про можливе загородження прибережної смуги р.Інгулець та створення перешкод для доступу до водного об`єкта, розташованого за межами населеного пункту с.Дмитрівка. Встановлено наступні факти: земельна ділянка орієнтовною площею 2,0 га, яка передбачена для громадського сінокосіння та випасання худоби, обгороджена електричним пастухом, у тому числі і прибережна захисна смуга та частина водного об`єкта - річки Інгулець. Електричні дроти та стовпці перекрили доступ до пасовища інших членів громади. Комісією попередньо встановлено, що дані дії здійснила ОСОБА_3 , жителька села Дмитрівка, яку повідомлено про необхідність звільнення земельної ділянки від огорожі (електричного пастуха), але вимога сільської ради не була виконана.

Акт обстеження територій, приміщень, устаткування, обладняння від 21 травня 2020 року, свідчить про те, що відповідно до звернення Дмитрівської сільської ради від 29 квітня 2020 року, інспектором Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області Соловйовим С.В. 21 травня 2020 року проведено огляд земельної ділянки, в яку входить прибережна захисна смуга р. Інгулець та греблі, між вул.Шамівська та вул.Добровольського села Дмитрівка, за результатами якого встановлено, що на зазначеній земельній ділянці, вздовж прибережної захисної смуги р.Інгулець, протяжністю 1040 метрів встановлена дротяна огорожа під напругою - «електронний пастух», що суперечить вимогам чинного законодавства. Про зазначене було повідомлено Знам`янський відділ поліції ГУНП в Кіровоградській області. У акті інспектора Соловйова С.В. також вказано, що особа, яка відповідно до акту Дмитрівської сільської ради від 24 квітня 2020 року попередньо встановлена, а саме ОСОБА_3 себе винною у встановлені дротяної огорожі під напругою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - не вважає. Заявляє, що це зробила громада, яку складає її сім`я.

Як свідчить лист Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 28 травня 2020 року, за результатами звернення екологічної інспекції, Знам`янським ВП ГУНП в Кіровоградській області було проведено перевірку, якою встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки кримінального правопорушення, але вбачаються ознаки адміністратвиного правопорушення за ст.53-1 КУпАП України, тому працівниками Знам`янського ВП проведено перевірку на підставі положень Закону України «Про звернення громадян», за результатами якої складено відповідну довідку. Матеріали перевірки будуть направлені до інспекції для подальшого притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Під час проведення перевірки, а саме 21 травня 2020 року поліцією було відібрано пояснення у ОСОБА_1 , в яких він пояснив, що електроогорожу встановлено для полегшення випасу худоби за рішенням громади, як за його кошти, так і за кошти громади.

20 серпня 2020 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Соловйовим С.В. складено протокол по адміністративне правопорушення №201075 стосовно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.53-1, а також ст.211 Земельного кодексу України. У протоколі ввказано, що 21 травня 2020 року об 11 год 10 хв. в селі Дмитрівка під час огляду прибережної захисної смуги р. Інгулець від греблі між вул.Шамівська та вул.Добровольського виявлено факт самовільного захоплення земельної ділянки шляхом огорожі «електронний пастух» під напругою, ОСОБА_1 , що є порушенням ст.ст.124,125, 126 Земельного кодексу України. Зі вказаним протоколом ОСОБА_1 ознайомлений, йому роз`ясненні його права і обов`язки, повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Згідно з поясненнями, які містяться у протоколі ОСОБА_1 вказав, що з протоколом не згоден.

У подальшому, 09 червня 2020 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Кіровогадської області Соловйовим С.В. винесено постанову №201075, якою ОСОБА_1 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.53-1 КУпАП, ст.ст.124,125,126,211 Земельного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що об 11 год. 10 хв. 21 травня 2020 року в селі Дмитрівка під час огляду прибережної захисної смуги р.Інгулець від греблі між вул.Шамівська та вул.Добровольського виявлено факт самовільного захоплення земельної ділянки шляхом огорожі «електронний пастух» під напругою, громадянином ОСОБА_1 . Копія постанови отримана ОСОБА_1 09 червня 2020 року особисто під розписку.

Згідно зі ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п.б ч.1 ст.211 Земельного кодексу України, за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду про її скасування. Вказує, що самозахвату земельної ділянки не було, електропастух встановлений для полегшення випасу худоби за рішенням загальних зборів громади, члени якої проживають в селі Дмитрівка Знам`янського району Кіровоградської області. На підтвердження зазначеного надав протокол зборів громадян України, які проживають в селі Дмитрівка Знам`янського району Кіровоградської області від 29 лютого 2020 року, в якому вказано, що збори проводяться за ініціативи ОСОБА_1 який і бере на себе зобов`язання голови зборів. На загальні збори винесено питання про встановлення електро-пастуха на пасовищі за межами населенного пункту на землях загального призначення для полегшення випасу худоби. На зборах зареєстровано 12 жителів (громадян), пропозицію затверджено, рішення прийнято одноголосно. Огорожа встановлювалася всіма членами громади та за їх спільні кошти.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1,3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення стосовно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП.

Згідно з положенням ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з тим, суд враховує практику Верховного Суду, зокрема, правові позиції, викладені в постанові від 30 травня 2018 року по справі №337/3389/16-а(2-а/337/154/2016).

Так, у ст.ст.7,254,258 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Верховним судом зазначено, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову. Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судами першої та апеляційної інстанцій із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Згідно зі ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з того, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку. Обов`язок доведення вини особи у скоєнні правопорушення, інших обставин події правопорушення, що мали місце, покладено на суб`єкта владних повноважень. Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь обвинуваченого.

У судовому засіданні встановлено, що на земельній ділянці орієнтовною площею 2,0 га, яка передбачена для громадського сінокосіння та випасання худоби та знаходиться на території Дмитрівської сільської ради, за станом на 21 травня 2020 року було встановлено дротову огорожу «Електропастух». Вказана огорожа встановлена з метою полегшення випасання худоби за рішенням та за кошти громади, до складу якої входить ОСОБА_1 . Однак доказів про те, що вказана огорожа безпосередньо встановлена ОСОБА_1 та внаслідок її встановлення особисто ОСОБА_1 відбувся сомозахват земельної ділянки, відповідачем суду не надано. Позивач у судовому засіданні заперечує факт самозахвату ним земельної ділянки. Матеріали перевірки Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області, за наслідками якої в діях ОСОБА_1 встановлено ознаки адміністративного правопорушення за ст. 53-1 КУпАП суду не надані. Із наданих Державною екологічною інспекцією у Кіровоградській області доказів не можливо зрозуміти, на підставі яких саме доказів встановлено вину саме ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП. Дмитрівською сільською радою попередньо було встановлено, що огорожа встановлена ОСОБА_3 .

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на те, що в судовому засіданні не доведено наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого 53-1 КУпАП, оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Позовна вимога про визнання дій відповідача щодо притягнення до адміністративної відповідальності незаконними на думку суду задоволенню не підлягає, оскільки стаття 286 КАС України, яка регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, не містить положень щодо визнання дій суб`єкта владних повноважень незаконними. Скасування оскаржуваної постанови охоплює собою і визнання протиправними дій по її складенню.

Згідно з ч. 1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем під час звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 420 грн. 20 коп., що підтверджується відповідною квитанцією.

З урахуванням зазначених процесуальних норм сплачений позивачем судовий збір у вказаній сумі підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,5,6,9,20,72,77,90,132,139,242,244-246,257-263,286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Постанову №201075 від 09 червня 2020 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП, а також ст.211 Земельного Кодексу України, у сумі 850 грн. - скасувати, а провадження по цій справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420 (чотирста двадцять) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , серія та номер паспорта НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Державна екологічна інспекція у Кіровоградській області, , місце знаходження: вул. Віктора Чміленка, 84/37 м.Кропивницький.

Суддя Г.В. Берднікова