Справа № 161/10028/20
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року ЛуцькСправа № 161/10028/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Смолки Я.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Загороднього М.В.,

представника відповідача Мирончук О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) 26.05.2020 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовною заявою до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадсилання постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №61421109; зобов`язання надіслати ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61421109 рекомендованим поштовим відправленням, встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

23.06.2020 ОСОБА_1 звернувся також до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовною заявою до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною бездіяльності щодо не закінчення виконавчого провадження ВП №61421109 відносно ОСОБА_1 ; зобов`язання закінчити виконавче провадження ВП №61421109, встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Ухвалами Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.05.2020 та від 02.07.2020 відповідно адміністративні справи за позовом ОСОБА_1 (№161/8322/20 та №161/10028/20) до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії передані на розгляд до Волинського окружного адміністративного суду на підставі частини першої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Ухвалами Волинського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 прийнято позовні заяви до розгляду та відкрито провадження у даних справах, судовий розгляд справ ухвалено проводити за правилами Глави 11 Розділу 2 "Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ" КАС України.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 справи №161/10028/20 та №161/8322/20 об`єднано в одне провадження, об`єднаній справі присвоєно номер №161/10028/20.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на поточний рахунок позивача, який відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк», 11.03.2020 Першим відділом державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) накладено арешт. Про зазначене позивачу стало відомо із повідомлення банківської установи після блокування всіх операцій по розрахунках карткою. Будь-яка інша інформація, яка пов`язана із відкриттям виконавчого провадження чи накладенням арешту на рахунок у позивача була відсутня і на той момент невідома.

З метою отримання інформації щодо підстав відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на його поточний рахунок та захисту своїх прав позивач звернувся до адвоката, котрий направив відповідні запити відповідачу, однак отримав лише формальні відписки.

Лише 19.05.2020 позивач отримав з Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області відповідь №1867/7089/0/1-20/02.2-29 від 14.05.2020 в якій вказано, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження простим поштовим відправленням надіслана позивачу, як стороні виконавчого провадження для відома, виконання та можливого оскарження.

Проте, станом на час підписання позовної заяви ( 16.05.2020) копії постанови про відкриття у виконавчому провадженні № 61421109 позивачем не отримано. Таким чином, відповідачем порушено частину першу статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» згідно з якою постанови про відкриття виконавчого провадження повинні надсилатись державним виконавцем боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Також позивач вказує на те, що лише 30.05.2020 (після звернення на адресу Міністра юстиції України), з Першого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку ним було отримано рекомендований лист, в якому містилися копії постанови про відкриття виконавчого провадження №61421109, виклику державного виконавця, постанови про арешт коштів боржника та супровідного листа про відкриття виконавчого провадження.

У відповідності до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» позивачем 01.06.2020 повідомлено головного державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Валентину Дмитрук про те, що згідно постанови Луцького міськрайонного суду №161/19091/19 від 11.12.2019 року штраф у розмірі 340 (триста сорок) гривень ним сплачено 27.12. 2019.

У зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, позивач просив державного виконавця у терміни передбачені ч. 2 ст. 39 Закону № 1404-VІІІ закінчити виконавче провадження №61421109 на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону про що повідомити його у встановлені строки.

16.06.2020 позивачем отримана відповідь головного державного виконавця про те, що виконавче провадження не підлягає завершенню, оскільки позивачем не надано підтверджуючих документів щодо сплати боргу.

Позивач вказує на те, що нормативно-правові акти не покладають на нього обов`язку надавати державному виконавцю копії підтверджуючих документів щодо сплати штрафу.

Згідно п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України № 1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а відповідно до ч.2 ст. 39 цього ж закону постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї ж статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Таким чином, головний державний виконавець першого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Валентина Дмитрук була зобов`язана 01.06.2020 закінчити виконавче провадження № 61421109.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та просить зобов`язати Перший відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надіслати ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61421109 рекомендованим поштовим відправленням та зобов`язати закінчити виконавче провадження ВП №61421109, встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та стягнути на його користь з відповідача 8 000 грн витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги.

Позивач та його представник у судовому засіданні пояснили, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №61421109 від 11.03.2020 надійшла на адресу ОСОБА_1 30.05.2020 рекомендованим листом з повідомлення про вручення у зв`язку з чим уточнили (зменшили) позовні вимоги та просили визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не закінчення виконавчого провадження ВП №61421109 відносно ОСОБА_1 та зобов`язати закінчити виконавче провадження ВП №61421109.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, просила в задоволенні позову відмовити. Пояснила, що головний державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законом України «Про виконавче провадження». Зокрема, позивач дійсно повідомив відповідача про те, що 27.12.2019 згідно постанови Луцького міськрайонного суду № 161/19091/19 ним сплачено штраф у розмірі 340 грн та просив закінчити виконавче провадження. Разом з тим, позивач не надав відповідачу жодних підтверджуючих документів щодо сплати боргу, у зв`язку із чим, 05.06.2020 головним державним виконавцем було дано запит на управління Державного казначейства у Волинській області з проханням повідомити чи поступали грошові кошти від ОСОБА_1 у сумі 340 грн за кодом класифікації доходів бюджетів 22030106. Станом на 26.08.2020 управління Державного казначейства у Волинській області не підтвердило сплату коштів позивачем в сумі 340 грн за кодом класифікації доходів бюджетів 22030106.

З наведених підстав просила відмовити у задоволенні позову та відмовити у стягненні витрат на правову допомогу.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Судом встановлено, що 11.12.2019 постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень (а.с. 84).

17.01.2020 суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Крупінська С.С. за вих. №161/19091/19/2332/2020 направила начальнику Першого відділу ДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області для виконання копію постанови про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави штрафу (а.с. 83).

11.03.2020 головний державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Дмитрук В.Д. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61421109 з примусового виконання постанови №161/19091/19 виданої 11.12.2019 Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення штрафу з ОСОБА_1 340 грн в користь держави (а.с. 82).

Постанова про відкриття виконавчого провадження 11.03.2020 за вих. № 31068 головним державним виконавцем Дмитрук В.Д. була направлена ОСОБА_1 для виконання та відома (а.с. 81).

11.03.2020 головний державний виконавець Дмитрук В.Д. винесла постанову про арешт коштів боржника (а.с. 78), яка цього ж дня була направлена ОСОБА_1 за вих.№ 31069 (а.с. 77).

ОСОБА_1 01.06.2020 направив лист головному державному виконавцю Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Дмитрук В.Д у якому повідомив, що у відповідності до ч.4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» та отриманої ним 30.05.2020 постанови про відкриття виконавчого провадження № 61421109, 27.12.2019 ним згідно постанови Луцького міськрайонного суду №161/19091/19 від 11.12.2019 сплачено штраф у розмірі 340 грн. У зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, просив відповідача у терміни передбачені ч.2 ст. 39 Закону закінчити виконавче провадження №61421109 на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону про що повідомити його у встановлені строки (а.с. 60).

10.06.2020 за вих. № 555 головний державний виконавець Дмитрук В.Д. повідомила ОСОБА_1 про те, що виконавче провадження про стягнення з позивача штрафу у розмірі 340 грн не підлягає завершенню згідно з п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не надано підтверджуючих документів щодо сплати боргу (а.с. 59).

05.06.2020 головним державним виконавцем було дано запит на управління Державного казначейства у Волинській області з проханням повідомити чи поступали грошові кошти від ОСОБА_1 у сумі 340 грн за кодом класифікації доходів бюджетів 22030106 (а.с. 58).

Станом на 26.08.2020 матеріали виконавчого провадження не містять відповіді управління Державного казначейства у Волинській області про підтвердження (не підтвердження) сплати коштів позивачем в сумі 340 грн за кодом класифікації доходів бюджетів 22030106.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не закінчення виконавчого провадження ВП №61421109 відносно ОСОБА_1 протиправною, позивач звернувся з позовом до суду та просить зобов`язати Перший відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) закінчити виконавче провадження ВП №61421109.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно із частинами першою, другою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон № 1404-VIII), який набрав чинності 05.10.2016, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби можуть бути оскаржені боржником до адміністративного суду. При цьому, даний спір предметно і територіально підсудний Волинському окружному адміністративному суду.

Статтею 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із статтею 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною другою статті 18 цього Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права.

Частиною 3 статті 18 Закону 1404-VIII визначені права виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Зокрема, відповідно до пунктів 1-3, 21 частини 3 статті 18 Закону 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Згідно з частиною 4 статті 19 Закону 1404-VIII сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відповідно до пункту 9 статті 39 Закону 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Наслідки закінчення виконавчого провадження визначені статтею 40 Закону 1404-VIII. Зокрема, згідно частини 1 статті 40 вказаного закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як встановлено судом, на виконанні у Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження №161/19091/19 з примусового виконання постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави штрафу у розмірі 340 грн.

З матеріалів справи слідує, що позивач повідомив державного виконавця про те, що виконавче провадження про стягнення з нього штрафу у розмірі 340 грн підлягає завершенню згідно з п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ним 27.12.2020 сплачено штраф у розмірі 340 грн. Разом з тим, жодних підтверджуючих документів щодо сплати штрафу позивач відповідачу не надав.

Зважаючи на обставини даної справи та вищевикладені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що державним виконавцем при розгляді заяви позивача про закінчення виконавчого провадження не було допущено протиправної бездіяльності. Твердження державного виконавця про неможливість закінчення виконавчого провадження у зв`язку із відсутністю у виконавця підтверджуючих документів є правомірним. При цьому, відповідь позивачу надана у відповідності до статей 2, 13, 18 вказаного Закону. Так, у листі адресованому ОСОБА_1 від 10.06.2020 за вих.№ 55 відповідач повідомив позивача, що виконавче провадження не підлягає завершенню згідно п.9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не надано підтверджуючих документів щодо сплати боргу.

Суд зазначає, що частина 4 статті 19 Закону 1404-VIII покладає на боржника обов`язок невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Водночас, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».

За відсутності у державного виконавця відповідних документів, що підтверджують сплату боргу позивачем, виконавець не наділений правом закінчувати виконавче провадження.

На переконання суду, виконавець має право пересвідчитись у тому, що заява позивача про сплату боргу відповідає дійсності, а позивачем дійсно фактично виконане рішення суду в повному обсязі.

Так, згідно з пунктом 1 частини 3 статті 18 Закону 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

З метою захисту інтересів стягувача виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

З метою перевірки повідомлення ОСОБА_1 05.06.2020 головним державним виконавцем було дано запит на управління Державного казначейства у Волинській області з проханням повідомити чи поступали грошові кошти від ОСОБА_1 у сумі 340 грн за кодом класифікації доходів бюджетів 22030106 (а.с. 58).

Станом на 26.08.2020 матеріали виконавчого провадження не містять відповіді управління Державного казначейства у Волинській області про підтвердження (не підтвердження) сплати коштів позивачем в сумі 340 грн за кодом класифікації доходів бюджетів 22030106.

За таких обставин, державний виконавець не вчиняв протиправної бездіяльності, оскільки, користуючись наданими йому правами, вчинив дії щодо підтвердження (перевірки) інформації, яка надійшла до нього від позивача.

Тому в частині визнання протиправною бездіяльності державного виконавця щодо не закінчення виконавчого провадження 01.06.2020 відносно позивача на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» слід відмовити.

Оскільки, при розгляді даного спору не було встановлено протиправної бездіяльності зі сторони державного виконавця, то і позовні вимоги про зобов`язання державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження не підлягають до задоволення, так як підставою (передумовою) для цього є встановлення судом в діях особи протиправності дій чи бездіяльності, чого в даному випадку немає.

Разом з тим, суд не приймає до уваги твердження позивача та його представника про те, що за змістом статей 39, 40 Закону № 1404-VIII визначено імперативну норму, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, враховуючи наступне.

Так дійсно, вказаними нормами визначено обов`язок державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження у разі його фактичного виконання. Така постанова виноситься в межах виконавчого провадження і є його завершальною стадією. Також винесення зазначеної постанови тягне певні правові наслідки для стягувача та боржника. Однак, для закінчення виконавчого провадження виконавець повинен переконатися у тому, що позивачем дійсно фактично виконане рішення суду в повному обсязі. За умови не надання позивачем підтверджуючих документів, виконавець вживає інших заходів для підтвердження інформації наданої позивачем і після отримання такого підтвердження ним будуть вчинені відповідні дії.

При цьому, суд зауважує, що квитанція №28 від 27.12.2019, копія якої наявна у матеріалах даної адміністративної справи (а.с. 11), не надавалась позивачем відповідачу як доказ сплати штрафу у розмірі 340 грн. А з копії вказаної квитанції неможливо з достовірністю встановити, що кошти у розмірі 340 грн сплачені позивачем саме на виконання постанови №161/19091/19 виданої Луцьким міськрайонним судом Волинської області.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На переконання суду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, належними та допустимими доказами довів правомірність своїх дій (бездіяльності) щодо невинесення 01.06.2020 постанови про закінчення виконавчого провадження, а тому позовні вимоги є необгрунтованими, передчасними та до задоволення не підлягають.

Керуючись статтями 243-246, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною бездіяльності щодо не закінчення виконавчого провадження ВП №61421109 відносно ОСОБА_1 та зобов`язання закінчити виконавче провадження ВП №61421109, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, встановленого статтею 287 КАС України, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя Т.М. Димарчук