Справа № 200/3892/20-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

26 серпня 2020 року справа №200/3892/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., розглянувши в порядку письмового провадження заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову,

УСТАНОВИВ:

У березні 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі - Управління), в якому просив визнати протиправною і нечинною вимогу відповідача № Ф-8326-17 від 16.03.2020 по сплаті недоїмки з єдиного внеску в розмірі 28040,16 грн.

Обґрунтовуючи позов, ФОП ОСОБА_1 посилається на те, що спірні правовідносини виникли у період з 01.07.2014 по 30.04.2018, а тому, у відповідності до приписів Конституції України, принципів застосування законів у часі, підлягають застосуванню норми Закону України від 08.07.2010 № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VІ), зокрема пункту 9-4 розділу VІІІ, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Разом з апеляційною скаргою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій висловлено прохання забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - вимоги № Ф-8326-17 від 16.03.2020 по сплаті недоїмки з єдиного внеску в розмірі 28040,16 грн.

В обґрунтування заяви зазначає, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам і інтересам позивача, оскільки в рамках відкритого виконавчого провадження накладений арешт на всі банківські рахунки позивача на суму 30 042,84 грн.

Вирішуючи по суті заяву позивача про забезпечення позову, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

За правилами частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 3 цієї ж статті визначено, що ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Таким чином, статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

В розумінні наведеної норми закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.

Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що суд може забезпечити адміністративний позов лише за наявності двох обов`язкових умов: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі або якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів не вбачає наявність очевидних ознак протиправності спірної вимоги, яка є предметом спору. Зокрема, відповідач уповноважений законодавством на прийняття подібних вимог. З матеріалів справи вбачається наявність у позивача заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Правомірність прийняття спірної вимоги, в т.ч. обґрунтованість визначення в ній суми недоїмки, буде предметом апеляційного перегляду рішення місцевого суду за апеляційною скаргою позивача.

Позивачем також не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову на теперішній час може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що заявником не наведено достатньо обставин та доказів для забезпечення позову, а отже, заява про забезпечення позову є такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 150, 154 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Повне судове рішення - 26 серпня 2020 року.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. В. Гайдар

Е. Г. Казначеєв