Справа № 234/3470/20
Суддя: Воронков Д. В.
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронкова Д.В.

при секретарі Нікіфорової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 17 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Слов`янського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області, поліцейського Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ст. сержанта поліції Марченко Євгена Михайловича, Головного Управління поліції в Донецькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 544269 від 19.02.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 125, ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Вважає, що вказана постанова винесена безпідставно, з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону. Зазначив, що 19.02.2020 року, о 10-00 годині він керував автомобілем MERCEDES-BENZ, держномер НОМЕР_1 та був зупинений поліцейським Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ст. сержантом поліції Марченко Є.М. на 671 км автодороги М-03 «Київ-Довжанський», який звинуватив його у порушенні вимог п. 9.8, п. 2.1.«ґ» ПДР України через керування транспортним засобом, на якому не були увімкнуті фари ближнього світла, поза межами населеного пункту та відсутності поліса обов`язкового страхування власника наземного транспортного засобу. Проти висунутого звинувачення він вказав, що їхав з увімкненими денними ходовими вогнями, які вмонтовані в фари, а також пред`явив посвідчення, за яким є особою з інвалідністю з статусом інваліда армії 3 групи безстроково. Вважає, що вказаний статус прирівняний до статусу інваліда війна, а тому, він звільнений від обов`язку щодо страхування транспортного засобу на підставі ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте, Марченко Є.М. на вказані обставини не зреагував та ухвалив постанову, що оскаржується. Вказана постанова не містить повних реквізитом для сплати штрафу, не посвідчена печаткою. У порушення вимог ст. 276 КУпАП розгляд справи відбувся не за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, а на місті зупинки транспортного засобу. На підставі викладеного просить суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати вказану постанову.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2020 року задоволено клопотання позивача, залучено до участі по справі в якості співвідповідача поліцейського Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ст. сержанта поліції Марченко Євгена Михайловича, а також Департамент патрульної поліції.

29.07.2020 року на адресу суду надійшло клопотання позивача, в якому останній просить суд виключити з числа відповідачів неналежного відповідача - Департамент патрульної поліції.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26.08.2020 року провадження по справ в частині позовних вимог до Департаменту патрульної поліції закрито.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.08.2020 року задоволено клопотання позивача, залучено до участі по справі в якості співвідповідача Головне Управління поліції в Донецькій області.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити у повному обсязі та доповнив, що власником автомобілю MERCEDES-BENZ є його батько, який є інвалідом війни, а тому, відповідно до вимог ст. 13 ЗУ «Про загальнообов`язкове старування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», його батько звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, який (обов`язок), на думку позивача, покладається виключно на власників транспортного засобу. Право перевірки поліса виникає у поліцейського у разу складання протоколу про адміністративне правопорушення або у разі оформлення ДТП, проте, у даному випадку була ухвалена постанова, а не протокол. Марченко Є.М. не мав права виносити постанову, оскільки такі повноваження належать виключно судам. Поліцейський Марченко Є.М. не відноситься до представників державних органам влади, оскільки Національну поліцію утворено постановою КМУ, у той час, як всі державні органи повинні утворюватися Українським народом або Верховною Радою України. Закон про створення поліції ВРУ не приймала. Службове посвідчення Марченко Є.М. не відповідає вимогам Конституції України, оскільки завірено гербом, який на даний час не є дійсним, а тому, Марченко Є.М. не має повноважень як представник органів державної влади. На думку позивача, національна поліція є лише є суб`єктом надання адміністративних послуг, надання яких він (позивач) 19.02.2020 року він Марченко Є.М. не вимагав. ГУНП в Донецькій області не має права на владні повноваження, а Слов`янський ВП ГУНП В Донецькій області не є територіальним органом, оскільки територіальна громада м. Слов`янська не надавала згоди на його утворення та дію.

Представники Слов`янського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області, Головного управління національної поліції в Донецькій області до судового засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про що свідчать витяги з електронної пошти, про поважність причин неявки суд не повідомили.

Відповідач Марченко Є.М. в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував, вважав їх необґрунтованими та недоведеними, просив відмовити у їх задоволенні. Пояснив, що постанова складена за вчинення двох адміністративних про порушень, але адміністративне стягнення було визначено з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, тобто попередження було поглинене штрафом. Вважав помилковою позицію позивача про те, що останній має пільги щодо укладання полісу страхування цивільно - правової відповідальності. Після цього 26.08.2020 року до судового засідання не завився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, що не з`явилися.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

19.02.2020 року на 671 км. автодороги М-03 Київ - Довжанський поліцейським Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ст. сержантом поліції Марченко Є.М. відносно ОСОБА_1 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 544269, якою, на підставі ст. 125, ч. 1 ст. 126 КУпАП, застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

З зазначеної постанови вбачається, що ОСОБА_1 19.02.2020 року, об 09-45 хв. на 671 кл. автодороги М-03 Київ - Довжанський, керував автомобілем MERCEDES-BENZ, держномер НОМЕР_1 , на якому не були увімкнуті фари ближнього світла поза межами населеного пункту, а також не маючи поліса обов`язкового страхування власника наземного транспортного засобу, у порушення вимог п.9.8. та п.2.1. «г» ПДР України

Аналізом тексту вказаної постанови, з урахуванням пояснень поліцейського Марченко Є.М. , наданих у судовому засіданні, судом встановлено, що остаточне адміністративне стягнення, яке було покладено на ОСОБА_1 було визначено на підстав ч.2 ст. 36 КУпАП.

Стаття 125 КУпАП передбачає відповідальність у вигляді попередження за вчиненні інших порушень правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу

Згідно п. 9.8 ПДР України з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Пункт 1.10 ПДР України вказує, що денні ходові вогні - зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

З тексту позовної заяви вбачається, що факт порушення 9.8 ПДР України позивачем не заперечується, а тому, суд набуває висновку про наявність законних підстав у поліцейського Марченко Є.М., який на місті встановив факт порушення ПДР України, вимагати від ОСОБА_1 наявності поліса страхування цивільного-правової відповідальності.

Частина 1 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність, у тому числі, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів

Пункт 2.1. «г» ПДР України передбачає, що водій транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи

Позивач не заперечує той факт, що 19.02.2020 року, об 09-45 хв. на 671 кл. автодороги М-03 Київ- Довжанський він керував автомобілем MERCEDES-BENZ, держномер НОМЕР_1 не маючи поліса обов`язкового страхування власника наземного транспортного засобу.

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ № 054888, вбачається, що ОСОБА_1 має 3 групу інвалідності внаслідок захворювання, отриманого в період проходження військової служби. (а.с.6)

Згідно посвідчення № НОМЕР_2 від серпня 1991 року ОСОБА_1 має статус інваліда Радянської Армії 3 групи (а.с.6)

Відповідно до вимог ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

З оглядом на зазначену норму законодавства суд визнає хибними ствердження позивача про те, що керування автомобілем, який належить інвалідові війни (батькові ОСОБА_1 ), звільняє інших водіїв від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності під час керування цим автомобілем, оскільки законом прямо передбачено особисте керування інвалідом чи у його особистої присутності.

Статті 6-10 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» містять вичерпний перелік осіб, які віднесені до осіб, що мають статус ветеранів війни, осіб з інвалідністю внаслідок війни, інвалідів війни, проте, інваліди Радянської армії або особи, що стала інвалідом від захворювання, отриманого під час проходження військової служи, у цьому переліку відсутні.

З огляду на зазначене, суд набуває висновку, що позиція позивача про те, що на нього, як інваліда Радянської Армії 3 групи або особу, що стала інвалідом від захворювання, отриманого під час проходження військової служи, розповсюджується дія ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є необґрунтованою та недоведеною.

Належного обґрунтування твердження позивача про те, що в Україні статус особи, що стала інвалідом від захворювання, отриманого під час проходження військової служи, прирівняний до статусу інваліда війни, суду не наведено.

З зазначеного випливає висновок про наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог пункту 2.1. «г» ПДР України

Нормами ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч.1 ст.121, ст. 125 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Вказана норма закону спростовує доводи позивача про те, що поліцейський не мав права виносити постанову, що оскаржується.

Питання щодо неправомірності створення органів національної поліції та її підрозділів; повноважень та компетенції органів державної влади, на які посилається позивач, як на обґрунтування заявлених вимог, не відносяться до предмету даного спору та не приймаються судом до уваги.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи досліджені докази в сукупності, суд набуває висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена та складена на підставі встановлених обставин справи та у відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Закону України «Про Національну поліцію», ст. 252 КУпАП та іншого чинного законодавства в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, у суду відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови, а тому, позовні вимог визнаються необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд не приймає до уваги відеозапис, наданий відповідачем Марченко Є.М. та досліджений у судовому засіданні, оскільки відомості про пристрій, за допомогою якого вказаний відеозапис був зроблений, не внесені до постанови, що робить вказаний доказ недопустимим.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження по справі у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, не підлягає задоволенню, оскільки вказана стаття встановлює строки накладання адміністративного стягнення, яке вже було накладено на ОСОБА_1 постановою, що оскаржується.

Поліцейський Марченко Е.М. не може виступати самостійним відповідачем у справі, оскільки належним відповідачем є саме орган, на якого покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення. Вказана правова позиція викладена у постанові КАС ВСУ від 26.12.2019 року № 724/716/16-а та також є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог до Марченко Є.М .

Враховуючи правову позицію, що викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2020 року № 543/775/17, приймаючи до уваги результати розгляду справи, суд вважає необхідним сягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Слов`янського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області, поліцейського Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ст. сержанта поліції Марченко Євгена Михайловича, Головного Управління поліції в Донецькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, відмовити у повному обсязі.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір на користь держави у сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. на р/р UA6026001 у ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106 Під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня складення в повному обсязі до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Д.В. Воронков