Справа № 280/4969/20
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

27 серпня 2020 року Справа № 280/4969/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді з зарахуванням до стажу роботи, що надає право на відставку судці та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії з 01.01.1988 по 30.06.1993, а також календарний період проходження строкової військової служби з 01.07.1986 по 11.05.1988;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді половину строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії з 01.01.1988 по 30.06.1993, а також календарний період проходження строкової військової служби з 01.07.1986 по 11.05.1988;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити нарахування щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 30.12.2019, без обмеження граничного розміру та виплатити з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.

Ухвалою суду від 28.07.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) у судовому засіданні на 25.08.2020. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Позивач по дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в обґрунтування своїх позовних вимог зокрема зазначив, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та календарного періоду проходження строкової військової служби. Зарахування зазначеного стажу в свою чергу впливає на збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до 90% від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді. Просить позов задовольнити.

Відповідач по дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, 25.08.2020 подав відзив на позовну заяву в якому заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що п.25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 2-р/2020 від 18.02.2020, відповідно слід застосовувати ч.3 ст.142 та ст.137 Закона №1402, які не містять правових підстав для зарахування половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та календарного періоду проходження строкової військової служби. Просить у позові відмовити.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з листопада 1993 року по лютий 2003 року обіймав посаду судді Мелітопольського міського суду Запорізької області, в лютому 2003 року переведений на роботу на посаді судді Мелітопольського районного суду Запорізької області, в березні 2004 року переведений на роботу на посаді судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, з червня 2005 року - суддя апеляційного суду Запорізької області. Постановою Верховної Ради України від 5 лютого 2004 року № 1463-Г/ обраний суддею безстроково.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 14.11.2017 № 3674/0/15-17 позивача звільнено з посади судді апеляційного суду Запорізької області у відставку.

Зазначені обставини підтверджуються копіями трудової книжки та рішенням Вищої ради правосуддя від 14.11.2017 № 3674/0/15-17, які додаються до позовної заяви.

26.12.2017 позивачем до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя подана заява про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі якої позивачу було призначено та розпочато виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до протоколу призначення пенсії від 30.09.2019, розмір довічного грошового утримання судді у відставці, яке виплачується позивачу, становить 88 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

У зв`язку з тим, що при призначенні та нарахуванні позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не зараховано до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі з 01.01.1988 по 30.06.1993, а також календарний період проходження строкової військової служби з 01.07.1986 по 11.05.1988, представником позивача 30.12.2019 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області (через Дніпровський відділ обслуговування громадян м. Запоріжжя (сервісний центр)) подано заяву про здійснення перерахунку призначеного ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці до розміру 90 відсотків суддівської винагороди та проведення нарахування і виплату такої винагороди у вказаному розмірі.

Копія вказаної заяви додається до позовної заяви, її оригінал знаходиться у відповідача.

На зазначену заяву відповідачем листом від 22.01.2020 № 4/Г-1 надано відповідь, зі змісту якої вбачається, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці позивачу призначено у розмірі 88 відсотків суддівської винагороди судді з урахуванням лише стажу його роботи на посаді судді з 09.11.1993 по 30.11.2017 (24 роки 23 дні).

Вважаю такі дії відповідача щодо не зарахування до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, половини строку навчання позивача за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі з 01.01.1988 по 30.06.1993, а також календарний період проходження ним строкової військової служби з 01.07.1986 по 11.05.1988, при призначенні та нарахуванню ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправними та такими, що грубо порушують його право на отримання такого утримання у розмірі, визначеному законодавством, з наступних підстав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правовідносини, пов`язані з виходом судді у відставку та призначенням йому щомісячного довічного грошового утримання, регулюються Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402).

Відповідно до пункту 25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 (у редакції, чинній на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, його перерахунку та надання відповіді на заяву про проведення перерахунку), право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосудця у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до положень частини першої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 (далі - Закон № 2453), до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною третьою статті 141 Закону № 2453 (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №1- 8/2016), визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453 (в редакції, чинній до 28 березня 2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453 зазначені правовідносини регулювались Законом України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862 (далі - Закон №2862).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону № 2862, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з частиною четвертою статті 43 Закону № 2453, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Відповідно до частини першої статті 25 Конституційного Договору від 08 червня 1995 року № 1к/95-ВР між Верховною Радою України та Президентом України «Про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України», Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення (зазначений Договір був чинний на момент видання Президентом України указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» та втратив чинність із набранням чинності Конституції України 28 червня 1996 року).

Відповідно до пункту 1 Розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.

Згідно частини третьої статті 106 Конституції України, Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Відповідно до частини першої статті 117 Конституції України, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (стаття втратила чинність 20 березня 2008 року), чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судці право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Крім того, згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка діяла одночасно із Законом № 2862-ХІІ; втратила чинність 01 січня 2012 року), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Оскільки позивач працював на посаді судді з 09.11.1993 по 30.11.2017, відповідно стаж роботи позивача на посаді судді становив більше 10 років, відповідно до стажу роботи, який дає судді право на відставку, а відтак і на призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинна зараховуватись половина строку його навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі з 01.01.1988 по 30.06.1993, а також календарний період проходження ним строкової військової служби з 01.07.1986 по 11.05.1988.

Згідно частини шостої статті 47 та пункту 8 частини четвертої статті 48 Закону № 2453 незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Згідно зі статтею 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Крім того, Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011 вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

До цього Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № б-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії"), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Також, в рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус судців» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосудця неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

Таким чином, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судці у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби.

Відповідно дії відповідача щодо не включення до відповідного стажу роботи позивача на посаді судді, зокрема, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження ним строкової військової служби, та врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду його роботи на посаді судці, є протиправними.

Оскільки стаж роботи позивача, який дає право на одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить більше ніж 25 років, відповідно розмірі такого утримання повинен складати 90% від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.

Таким чином, належним способом захисту прав позивача окрім визнання протиправними дій щодо не зарахування до стажу роботи періоду навчання та проходження військової служби буде зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді половину строку його навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі з 01.01.1988 по 30.06.1993, а також календарний період проходження ним строкової військової служби з 01.07.1986 по 11.05.1988, та зобов`язання здійснити нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.

Такий висновок суду узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, зокрема, у постановах від 20.11.2018 у справі № 686/23450/16-а, від 26.03.2019 у справі №720/454/17, від 10.04.2019 у справі № 554/3414/17.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, )-задовольнити.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді з зарахуванням до стажу роботи, що надає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії з 01.01.1988 по 30.06.1993, а також календарний період проходження строкової військової служби з 01.07.1986 по 11.05.1988.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді половину строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії з 01.01.1988 по 30.06.1993, а також календарний період проходження строкової військової служби з 01.07.1986 по 11.05.1988.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити нарахування щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 30.12.2019, без обмеження граничного розміру та виплатити з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 840, 80 грн.(вісімсот сорок гривень 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 27.08.2020.

Суддя О.В. Конишева