Справа № 440/4213/20
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2020-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25 серпня 2020 рокум. ПолтаваСправа № 440/4213/20

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Довгопол М.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

06 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про визнання протиправними та скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, що винесені в межах виконавчого провадження №62669154: про відкриття виконавчого провадження від 28.07.2020, про стягнення з боржника основної винагороди від 28.07.2020, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 28.07.2020.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Позивачеві надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Визначено, що недоліки необхідно усунути шляхом надання документа про сплату судового збору в розмірі 1681,60 грн (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня шістдесят копійок) або документів на підтвердження підстави звільнення заявника від сплати судового збору відповідно до закону; надання належним чином засвідчених копій документів, що додані до позовної заяви з дотриманням вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

17.08.2020 до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Малофєєва А.І. про усунення недоліків, у якій останній просив визнати недоліки позовної заяви відсутніми та прийняти її до провадження.

На виконання вимог ухвали суду від 11.08.2020 представник позивача зазначив, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях незважаючи на предмет спору, але з обов`язковим статусом позивача в такій справі, а також наголосив на тому, що судом помилково застосовано до адвоката дію Національного стандарту України державної уніфікованої системи документації "УНІФІКОВАНА СИСТЕМА ОРГАНІЗАЦІЙНО-РОЗПОРЯДЧОЇ ДОКУМЕНТАЦІЇ" "Вимоги до оформлювання документів" ДСТУ 4163-2003, що затверджений наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. N 55.

Суд, оцінивши обґрунтованість поданої заяви про усунення недоліків, погоджується із доводами представника позивача щодо відсутності недоліків позовної заяви у частині не надання належним чином засвідчених копій документів, що додані до позовної заяви, з дотриманням вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України. Суд враховує, що позовна заява ОСОБА_1 подана через систему "Електронний суд", відтак з урахуванням положень статті 44, 94 Кодексу адміністративного судочинства України додатки до позовної заяви можуть бути прийняті судом в електронній формі.

Разом з тим, відносно невиконання позивачем вимог ухвали суду від 11.08.2020 у частині надання документа про сплату судового збору в розмірі 1681,60 грн (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня шістдесят копійок) або документів на підтвердження підстави звільнення заявника від сплати судового збору відповідно до закону, суд зазначає наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI).

Судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (частина перша статті 1 Закону № 3574-VI).

Позивач посилається, як на підставу звільнення від сплати судового збору, на пункт 13 частини 1 статті 5 Закону № 3674-V, згідно з яким учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Вище зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону № 3551-XII.

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18).

Предметом спору, для вирішення якого ОСОБА_1 звернувся до суду, є правомірність постанов приватного виконавця виконавчого округу приватного виконавя виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, винесених у межах виконавчого провадження №62669154: про відкриття виконавчого провадження від 28.07.2020, про стягнення з боржника основної винагороди від 28.07.2020, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 28.07.2020.

Разом з тим стаття 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не передбачає пільг учасників бойових дій у сфері примусового виконання рішень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у даній справі не вирішується питання про захист права особи, передбаченого статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому пільга щодо звільнення від сплати судового збору, що передбачена пунктом 13 частини 1 статті 5 Закону № 3674-V, не є застосовною до правовідносин, пов`язаних із захистом прав позивача у сфері примусового виконання рішень.

Стосовно посилань позивача на правову позицію, що викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 у справі №2-3901/08-ц (провадження №61-2127 св 18), згідно з якою пункт 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" поширюється на учасників бойових дій при їх зверненні до суду у зв`язку з порушенням будь-яких їх прав, незалежно від характеру, предмета та підстав таких позовів, суд зазначає наступне.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 27 листопада 2019 року у справі №545/1149/17-ц передала справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частин четвертої та п`ятої статті 403 ЦПК України з огляду на те, що колегія суддів вбачала виключну правову проблему в неоднозначності застосування судами пункту 13 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» та вважала за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, № К/9901/30220/18).

У постанові від 12.02.2020 у справі №545/1149/17-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону № 3551-XII. Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18). Підстави для відступу від неї відсутні.

Отже, Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступлення від висновків щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18).

Крім того, суд враховує, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 755/10947/17).

Отже, зважаючи на те, що остання правова позиція Великої Палати Верховного Суду щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 та згідно з якою суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону № 3551-XII, а тому суд відхиляє посилання представника позивача на висновок, що викладений у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 у справі №2-3901/08-ц (провадження №61-2127 св 18), згідно з яким пункт 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" поширюється на учасників бойових дій при їх зверненні до суду у зв`язку з порушенням будь-яких їх прав, незалежно від характеру, предмета та підстав таких позовів.

Зі змісту позовної заяви суд вбачає, що остання має як немайновий характер (у частині оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.07.2020, так і майновий характер (у частині оскарження постанов про стягнення з боржника основної винагороди від 28.07.2020, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 28.07.2020).

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, цим же пунктом передбачено, що за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, встановлюється ставка судового збору в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України від 14 листопада 2019 року №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривня.

З огляду на вищевикладене, позивач повинен був сплатити судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру в розмірі 840,80 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та за подання позовної заяви майнового характеру у розмірі 840,80 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - мінімальна межа ставки судового збору), а всього - 1681,60 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Частиною 5 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи те, що позивач у встановлений судом строк вимоги ухвали суду від 11.08.2020 у частині сплати судового збору у розмірі 1681,60 грн або надання документа на підтвердження підстави звільнення заявника від сплати судового збору відповідно до закону, не виконав, недоліків не усунув, а тому наявні підстави для повернення позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про визнання протиправними та скасування постанов повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити позивачу, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Суддя М.В. Довгопол