Справа № 160/2168/20
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2020 року м. Дніпросправа № 160/2168/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Чумака С.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Віланта 2018» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 р. (суддя Златін С.В.) в справі № 160/2168/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віланта 2018» до Новомосковського міського голови Літвіщенка Віктора Івановича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Новомосковська міська рада, про визнання протиправним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Віланта 2018» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Новомосковського міського голови Літвіщенка Віктора Івановича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Новомосковська міська рада, про визнання протиправним та скасування розпорядження № Р-30 від 03.02.2020 р. «Про зупинення рішення Новомосковської міської ради від 30.01.2020 р. № 1165».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вказує на неправильне визначення судом першої інстанції предмету спору у вступній частині рішення, оскільки вимог про зобов`язання вчинити певні дії позивачем не заявлялось.

На думку апелянта, розпорядження міського голови не відповідає вимогам обґрунтованості, оскільки зауваження міського голови не спростовують прийняття рішення за передбаченою процедурою за сформованим міським головою порядком денним, а також за його головуванням на сесії.

Процесуального статусу учасника кримінального провадження, передбаченого п. 25 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України, ТОВ «Віланта 2018» та посадові особи товариства не мають, тому інформація стосовно такого статусу не відповідає дійсності.

Зауваження суду першої інстанції, що станом на момент прийняття розпорядження рішення міської ради не реалізовано, позивачем не розроблено проект землеустрою, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки рішення не набрало сили та не могло бути реалізовано.

Судом першої інстанції не враховано наявність у позивача майнових прав на нерухоме майно та наявність прав на реалізацію права користування земельною ділянкою, на якій розташовано таке нерухоме майно, тому до цих правовідносин має застосовуватися позиція Європейського суду з прав людини, викладена в пунктах 70, 71 рішення від 20.10.2011 р. у справі «Рисовська проти України».

Учасники справи до судового засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, у зв`язку з чим відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково, рішення суду першої інстанції скасовано, а провадження у справі закрите.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Новомосковської міської ради від 30.01.2020 року № 1165 позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо земельної ділянки.

Розпорядженням Новомосковського міського голови № Р-30 від 03.02.2020 року «Про зупинення рішення Новомосковської міської ради від 30.01.2020 року № 1165» зупинено дію рішення Новомосковської міської ради від 30.01.2020 року № 1165.

Підставою для зупинення дії рішення міської ради слугували зауваження розробника рішення начальника відділу земельних відносин, містобудування та архітектури, численні звернення мешканців м. Новомосковська та громадських організацій із заявами про порушення їх прав та законних інтересів, порушення вимог статей 30, 34 Регламенту Новомосковської міської ради 7 скликання (відсутність погодження заступників міського голови), інформація про те, що позивач є учасником кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 оскарженого рішення відповідачем скликано позачергову сесію Новомосковської міської ради на 11.02.2020 року о 16-00 год., на розгляд якої винесено питання про повторний розгляд рішення Новомосковської міської ради від 30.01.2020 року № 1165.

Відповідно до протоколу пленарного засідання позачергової сесії Новомосковської міської ради від 11.02.2020 року позачергова сесія міської ради не відбулась через малу явку депутатів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що самі по собі зауваження міського голови щодо рішення Новомосковської міської ради від 30.01.2020 року № 1165 не можуть бути предметом судового оскарження, оскільки «належать до виключних повноважень міського голови», а також дотримання порядку накладення вето на рішення Новомосковської міської ради від 30.01.2020 року № 1165.

Суд доходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права в частині віднесення цієї справи до юрисдикції адміністративних судів, у зв`язку з чим рішення має бути скасовано, а провадження у справі закрите.

Судом встановлено, що рішенням Новомосковської міської ради від 30.01.2020 р. № 1165 ТОВ «Віланта 2018» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Розпорядженням Новомосковського міського голови № Р-30 від 03.02.2020 р. «Про зупинення рішення Новомосковської міської ради від 30.01.2020 року № 1165» зупинено дію рішення Новомосковської міської ради від 30.01.2020 р. № 1165 із зазначенням наступних підстав: наявність зауважень розробника рішення начальника відділу земельних відносин, містобудування та архітектури; чисельні звернення мешканців м. Новомосковська та громадських організацій із заявами про порушення їх прав та законних інтересів; порушення вимог статей 30, 34 Регламенту Новомосковської міської ради 7 скликання (відсутність погодження заступників міського голови); інформація про те, що ТОВ «Віланта 2018» є учасником кримінального провадження, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 розпорядження Новомосковського міського голови № Р-30 від 03.02.2020 р. скликано позачергову сесію Новомосковської міської ради на 11.02.2020 р. о 16-00 год., на розгляд якої винесено питання повторного розгляду рішення Новомосковської міської ради від 30.01.2020 р. № 1165.

Позачергова сесія Новомосковської міської ради 11.02.2020 р. не відбулась через неявку депутатів.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 140 Конституції України проголошено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон № 280/97-ВР) вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад, які вирішуються виключно на їх пленарних засіданнях.

Відповідно до пункту «в» статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Повноваження міського голови визначено статтею 42 Закону № 280/97-ВР.

Відповідно до частини 4 зазначеної статті міський голова, крім іншого, організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; підписує рішення ради та її виконавчого комітету; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради.

Таким чином, учасником земельних відносин та повноважним суб`єктом на прийняття відповідних рішень у сфері земельних відносин в межах міста, в тому числі затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, є відповідна міська рада.

В свою чергу міський голова, в межах наданих законом повноважень, бере участь в прийнятті рішень міської ради, підписує такі рішення або ж зупиняє їх з подальшим внесенням на повторний розгляд.

Відповідно до частини 4 статті 59 Закону № 280/97-ВР рішення сільської, селищної, міської ради у п`ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов`язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.

Згідно з частиною 8 статті 59 Закону № 280/97-ВР сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Таким чином, повноваження міського голови щодо зупинення рішення міської ради пов`язані з процедурою набрання чинності актів саме ради як рішень суб`єкта владних повноважень у віднесених до її повноважень питаннях і не пов`язані з реалізацією безпосередньо міським головою визначених законом владних управлінських функцій.

При цьому, необґрунтованість чи недостатня обґрунтованість зауважень міського голови щодо рішення ради не може характеризувати його як протиправне в контексті критеріїв, закріплених у статті 2 КАС України, та уможливлювати його оскарження та скасування в судовому порядку, а відповідно до частини 4 статті 59 Закону № 280/97-ВР може бути підставою для їх відхилення та підтвердження радою раніше прийнятого рішення.

Судом встановлено, що відповідач, діючи в порядку частини 4 статті 59 Закону № 280/97-ВР, зупинив дію рішення міської ради і запропонував раді повторно розглянути питання надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, навівши при цьому свої зауваження з відповідними обґрунтуваннями.

Враховуючи, що міський голова не наділений повноваженнями у сфері земельних відносин, за своїм змістом зауваження щодо рішення міської ради з земельних питань не створюють для учасників таких відносин взаємних прав та обов`язків, тому розпорядження міського голови про зупинення дії рішення міської ради у сфері земельних відносин не відповідає поняттю нормативного чи індивідуального акту і відповідно не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Передбачена законом можливість «ветування» рішення органу місцевого самоврядування не відносить міського голову до числа учасників земельних правовідносин, не характеризує його зауваження щодо рішення міської ради як рішення у сфері регулювання земельних відносин і не може бути піддане судовому контролю на предмет його відповідності нормам земельного законодавства.

За змістом закону в разі не підтвердження радою за наслідками повторного розгляду свого попереднього рішення, особи, прав яких стосується таке рішення, вправі оскаржити відповідне рішення ради.

Таким чином, суд доходить до висновку, що розпорядження Новомосковського міського голови про зупинення рішення Новомосковської міської ради від від 30.01.2020 р. № 1165 не може бути предметом судового оскарження.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктами 1, 5 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

За змістом пункту 19 частини 1 статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Як вказано судом вище, міський голова не наділений повноваженнями у сфері земельних відносин, за своїм змістом зауваження щодо рішення міської ради з земельних питань не створюють для учасників таких відносин взаємних прав та обов`язків, не відповідають поняттю нормативного чи індивідуального акту і, відповідно, не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки оскаржене розпорядження не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 19 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача, тому таке розпорядження не може бути предметом спору.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Приведений висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом в постанові від 23.06.2020 р. в справі № 461/11571/15-а, а також у постанові від 19.02.2020 р. у справі № 2а-2378/11 та у постанові від 13.02.2020 р. у справі № 560/495/19.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 30.01.2019 р. в справі № 803/3/18 викладено наступний правовий висновок.

Поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. З огляду на викладене такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.

Частиною 5 статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто, приведені висновки Великої Палати Верховного Суду повинні враховуватися судом при застосуванні норм права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

У п. 24 рішення в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у справі «Занд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України у чинній редакції суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За приписами частини 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд доходить до висновку, що судом першої інстанції судове рішення прийнято з порушенням норм процесуального права, відповідно, наявні підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 7, 8, 9, 238, 242, 243, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Віланта 2018» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 р. в справі № 160/2168/20 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 р. в справі № 160/2168/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віланта 2018» до Новомосковського міського голови Літвіщенка Віктора Івановича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Новомосковська міська рада, про визнання протиправним та скасування розпорядження скасувати.

Закрити провадження у справі № 160/2168/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віланта 2018» до Новомосковського міського голови Літвіщенка Віктора Івановича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Новомосковська міська рада, про визнання протиправним та скасування розпорядження.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 26.08.2020 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.08.2020 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя С.Ю. Чумак