Справа № 178/427/20 (2-а/178/9/20)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 серпня 2020 року м. Дніпросправа № 178/427/20 (2-а/178/9/20)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2020 року у справі №178/427/20 (2-а/178/9/20) за позовом ОСОБА_1 до Командиур взводу 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Зеленського Артема В`ячеславовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії командира взводу 3 батальйону 2 роти УПП в Дніпропетровській області Зеленського А.В.;

- скасувати постанову ЕАК № 2363404 від 09.04.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України та накладено адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.;

- закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2020 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2363404 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України, винесену 09 квітня 2020 року командиром взводу 3 батальйону, 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Зеленським Артемом В`ячеславовичем, та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ДПП НПУ подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до ст. 313 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2363404 від 09.04.2020 року, прийнятою командиром взводу 3 батальйону 2 роти УПП в Дніпропетровській області Зеленським А.В., до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що 09.04.2020 року 13 год. 55 хв. в м. Дніпро, по вул. Робоча, 99 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з. НОМЕР_1 , не мав при собі полісу цивільно-правової відповідальності власників ТЗ, чим порушив п. 2.1 «г» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням, отже відповідно до п.13.1 ст.13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивілно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ТЗ.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до ст.16 Закону України "Про дорожній рух", водій зобов`язаний пред`являти на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, встановлених законодавством, - страховий поліс (сертифікат).

Відповідно до п. 2.1 ґ водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Згідно до ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Як зазначає позивач у позові, автомобіль, яким він керував, на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_2 . При цьому позивач ним керував на підставі довіреності від 23.03.2011 року. В свою чергу, поліцейським при винесені постанови не враховано, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 29.07.2015 року, а тому відповідно до законодавства звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу.

Колегія суддів критично розцінює ці доводи позивача, з огляду на наступне.

Приписами п.1.6 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що власник транспортного засобів - це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Крім того, відповідно до п.3 Рішення Конституційного Суду України від 23.12.2014 року у справі № 1-6/2014 зазначено, що положення пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в аспекті зазначених питань не підлягає офіційному тлумаченню з огляду на те, що довіреність на керування транспортним засобом відповідно до підпункту 1 пункту 6 розділу I Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень" від 5 липня 2011 року № 3565-VI виключено з переліку правових підстав, які підтверджують, що особа є законним володільцем (користувачем) наземного транспортного засобу. У зв`язку з цим не потребує тлумачення і пов`язане з інститутом довіреності питання щодо обов`язку Моторного бюро відшкодовувати збитки від дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, оскільки в даному випадку позивач не є власником транспортного засобу, яким він керував, то відповідно до п. 2.2 ПДР України власник ТЗ мав передавати такий засіб іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши при цьому і реєстраційні документи на цей ТЗ, в тому числі страховий поліс ЦПВ на автомобіль.

Таким чином, з аналізу вищевикладеного колегія суддів вважає, що позивач, який керував автомобілем на підставі довіреності мав пред`явити на вимогу поліцейського страховий поліс ЦПВ, оскільки документів, які б підтверджували факт звільнення власника ТЗ від обов`язкового страхування ЦПВ позивачем не надано.

, при цьому є учасником бойових дій, не є особою, яка звільнена від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Також колегією суддів враховується, що при перевірці чинності полісу ЦПВ на сайті МТСБУ (за посиланням https://policy-web.mtsbu.ua/) за д.н.з. НОМЕР_1 станом на 09.04.2020 року поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу не знайдено.

Отже, відсутність у позивача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки в тому числі і поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Стосовно позовної вимоги щодо визнання протиправними дії командира взводу 3 батальйону 2 роти УПП в Дніпропетровській області Зеленського А.В., колегія суддів зазначає, що позивачем в позові не наведено жодного обґрунтування цієї вимоги.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, доведений відповідачем, що, як зазначалося вище, не заперечується і самим позивачем.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення без змін, а позовну заяву без задоволення.

За таких обставин, враховуючи наведені норми законів, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, його висновки суперечать обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України -задовольнити.

Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2020 року у справі №178/427/20 (2-а/178/9/20)- скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко