Справа № 308/8227/20
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/8227/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря Химинець О.Я., представника позивача Балог О.Ю., відповідача ОСОБА_3, перекладача Абдель-Гані Міран Мохамедівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, справу за адміністративним позовом військової часини 1493 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Держави Лівія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про примусове видворення іноземця за межі території України,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, військова часина 1493 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із адміністративним позовом до відповідача громадянина Держави Лівія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про примусове видворення іноземця за межі території України.

Позов мотивує тим, що відповідач о 01 год. 40 хв. 15 серпня 2020р. був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Ужгород» в районі 301 п/зн, 5 метрів до лінії державного кордону, за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку.

Як зазначено в позовній заяві, документ, що посвідчує особу: закордонний паспорт громадянина Держави Лівія НОМЕР_3 від 23.02.2015 року. На території України знаходився законно як студент підготовчого факультету університету економіки та права «КРОК» м. Київ.

В позовній заяві вказано, що своїми діями відповідач вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та відповідно до ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення.

В підтвердження інформації про навчання в університеті, на адресу прикордонного загону надійшла відповідь з якої встановлено що іноземця Наказом №74Ск-9 від 13.08.2020 року відраховано з університету за порушення умов контракту, а центральним міжрегіональним управлінням ДМС України у м. Києві та Київської області скасовано посвідку на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 згідно листа №8010.6.2-32911/8010.6-20 від 17.08.2020 року.

Позивач, вказує, що відповідач, знаючи про можливість легально в`їхати до ЄС, обрав незаконний спосіб досягнення своєї мети, усвідомлюючи, що при цьому він неодноразово буде грубо порушувати та ігнорувати законодавство України на своєму шляху.

З огляду на вказане позивач просить суд: на підставі ч. 2 та п. 11 ч. 6 ст. 12 та ст. 257 КАС України розгляд справи здійснити у порядку спрощеного позовного провадження. Примусово видворити за межі території України громадянина Держави Лівіїя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача в судовому засіданні просив, позов задовольнити в повному обсязі з підстав, що в ньому зазначено. Разом із тим, просив врахувати, що відносно відповідача було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження. Таке рішення ним не оскаржувалось, при прийнятті рішення про примусове повернення було дотримано вимоги законодавства, однак самостійно виконати вказане рішення у відповідача немає можливості.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Пояснив, що перебував на території України легально, а саме приїхав на підготовчі курси. Обставини, що викладені в позовній заяві підтвердив. Вказує, що з заявою про надання статусу біженця не звертався, бажає повернутись додому.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідач, о 01 год. 40 хв. 15 серпня 2020р. був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Ужгород» в районі 301 п/зн, 5 метрів до лінії державного кордону, за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку. Документ, що посвідчує особу: закордонний паспорт громадянина Держави Лівія НОМЕР_3 від 23.02.2015 року. На території України знаходився законно як студент підготовчого факультету університету економіки та права «КРОК» м. Київ.

Разом із тим, судом також встановлено, що іноземця Наказом №74Ск-9 від 13.08.2020 року відраховано з університету за порушення умов контракту. Центральним міжрегіональним управлінням ДМС України у м. Києві та Київської області скасовано посвідку на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 згідно листа №8010.6.2-32911/8010.6-20 від 17.08.2020 року.

При цьому відповідач, знаючи про можливість легально в`їхати до ЄС, обрав незаконний спосіб досягнення своєї мети, усвідомлюючи, що при цьому він неодноразово буде грубо порушувати та ігнорувати законодавство України на своєму шляху.

Вказані обставини підтверджують пояснення сторін та наявні у справі письмові докази:

Копія посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 від 21.02.2020 орган що видав 8011, дата закінчення 15.09.2020 року,

Копія протоколу про адміністративне затримання від 15.08.2020 р.,

Копія протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей та документів15.08.2020 р.

Копія рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 17.08.2020 р.

Копії обґрунтованих звернень до начальника центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Київ та Київській області та директора ПВНЗ університет «Крок»

Відповідь начальника Управління міжнародного співробітництва;

Копія наказу №74Ск-9 від 13 серпня 2020 року.

Лист Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області.

Постанова про притягнення відповідача до адмінвідповідальності, за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідач, підстав для законного перебування на території України, передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не має. Документи, що підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні.

На підставі ст. 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» 17.08.2020 року було прийнято рішення про примусове повернення за межі території України, яке відповідач встановленим порядком виконати не в змозі у зв`язку з відсутністю документів на право перетину кордону та достатніх коштів.

Згідно з вимогами п. 14 ч.1 ст.1 Закону України ,,Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 29 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 25.06.2009 року № 1, «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця і особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Згідно з позицією Верховного Суду за аналогічними спірними правовідносинами, викладеними у пунктах 25, 26 та 28 постанови від 07.02.2019 по адміністративній справі № 308/8109/17, «підставою для звернення органу охорони державного кордону до адміністративного суду із позовом про примусове видворення особи за межі території України є Факт її затримання в межах контрольованого прикордонного району під час або після незаконного перетинання державного кордону України».

Крім того, суд враховує відсутність встановлених Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заборон на примусове видворення відповідача.

При цьому, суд враховує також ту обставину, що відповідач в установленому законом порядку не звертався із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Докази того, що в країні походження відповідач піддавався переслідуванням за політичні чи релігійні переконання, расові або етнічні ознаки в матеріалах справи відсутні.

Разом із тим при розгляді заяви, суд враховує, що рішення про його примусове повернення прийняте із дотриманням усіх вимог, без порушення та останньому повідомлено про можливість його оскарження. Так, згідно копії рішення про примусове повернення від 17.08.2020 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під розпис повідомлено про зміст рішення у присутності відповідача та здійснено переклад перекладачем. Відповідача повідомлено про те, що вказане рішення може бути оскаржено до суду.

Разом із тим, у вказаному рішенні відповідача було повідомлено і про подання позову щодо його затримання ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

В подальшому рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.08.2020 року було задоволено позов про затримання громадянина Лівії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення видворення за межі території України, на строк шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Окрім того постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.08.2020 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення.

Суд констатує, що відповідачем не було оскаржено до суду рішення про примусове повернення. Окрім того не було в апеляційному порядку оскаржено і рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Слід зазначити, що було надано оцінку діям відповідача щодо порушення ним законодавства України, а також було встановлено, що відповідач, підстав для законного перебування на території України, передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не має. Документи, що підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні.

Згідно з ч.ч.2 і 3 ст.25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення. Відомостей що відповідач звертався із заявою про добровільне повернення суду не надано.

Таким чином, враховуючи вищевикладене встановлені наступні обставини справи, зокрема те, що відповідач самостійно територію України не залишить, коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги, у нього відсутні документи на право перебування на території України, наявність у нього бажання повернутись на батьківщину, відсутність бажання звернутися до ДМС з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Крім цього, суд при ухваленні рішення, бере до уваги незаконний перетин відповідачем державного кордону України в напрямку до країн Європейського Союзу свідчить про те, що останній порушив вимоги ст. ст. 4, 9, 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також вимоги ч.1 ст. 30 згаданого вище Закону яка передбачає, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Враховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 257, 241, 244, 246, 288 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов військової часини 1493 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Держави Лівія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про примусове видворення іноземця за межі території України - задовольнити.

Примусово видворити за межі території України громадянина Держави Лівії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст. 371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені п. 3 ст. 288 КАС України у десятиденний строк із дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Фазикош О.В.