Справа № 807/1102/16
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2020-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2020 року м. Ужгород№ 807/1102/16
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гебеш С.А.

при секретарі судових засідань Жирош С.Ю.

та осіб, які беруть участь у справі

представника позивачів Бачинської А.В. ,

відповідача 1 - не з`явився

відповідача 2 - не з`явився

третя особа - не з`явилася

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк" про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

15 серпня 2016 року позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернулися до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 05 серпня 2016 року.

25 жовтня 2018 року Закарпатським окружним адміністративним судом (суддя - Рейті С.І.) у даній справі винесено постанову, якою у задоволенні позовних вимог - відмовлено (а.с. 246).

Не погодившись із прийнятим рішенням позивачі по справі оскаржили таке в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року апеляційні скарги позивачів залишили без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року залишено без змін.

Не погодившись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій позивачі оскаржили такі в касаційному порядку.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 березня 2020 року касаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду Гебеш С.А. від 06 квітня 2020 року дану справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 28 травня 2020 року.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року залучено до розгляду справи співвідповідача 2 - Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (880005, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Заньковецької, буд. 10, код ЄДРПОУ - 35045459).

Цією ж ухвалою залучено до розгляду справи в якості третьої особи на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк" (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного, буд. 17, код ЄДРПОУ - 14349442).

Позовні вимоги мотивовані тим, що 08 серпня 2016 року ОСОБА_1 було отримано Постанову про відкриття виконавчого провадження від 05 серпня 2016 року у виконавчому провадженні № 51856555, підписану заступником начальника Ужгородського МВ ДВС Головного ТУЮ в Закарпатській області, про примусове виконання виконавчого напису № 741, вчиненого 21 серпня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєв О.О. про звернення стягнення на майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме: на будинок, що розташований на земельній ділянці площею 0,10 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ПАТ "РОДОВІДБАНК", документ вступив в силу (набрав чинності) 21.08.2009 року, заява про примусове стягнення подана 03 серпня 2016 року. З такою постановою позивачі не погоджуються, оскільки вона винесена всупереч нормам Закону України "Про виконавче провадження" та Кодексу адміністративного судочинства.

У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримала повністю, просила суд позов задоволити повністю, з мотивів викладених у позовній заяві.

Будучи належним чином повідомленими про день, час та місце судового розгляду справи, представники відповідачів та третьої особи у судове засідання не з`явилися.

Однак, у матеріалах справи містяться заперечення Ужгородського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, із змісту яких вбачається, що Міський відділ Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції заперечує проти задоволення адміністративного позову, оскільки, з врахуванням положень ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження, відсутні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження у відповідності до ч.1 ст. 26 вказаного Закону.

Так, 20 серпня 2020 року судом засобами електронного зв`язку було надіслано на електронну адресу відповідачів та третьої особи Ухвалу суду від 18 серпня 2020 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду та судові повістки.

20 серпня 2020 року на електронну адресу суду повернулися листи з електронним підтвердженням отримання листів та доставку таких на поштову скриньку відповідачів та третьої особи.

Згідно вимог частини 2, 3 ст. 129 КАС України передбачено, що учасник судового процесу повинен за допомогою електронної пошти (факсу, телефону) негайно підтвердити суду про отримання тексту повістки. Текст такого підтвердження роздруковується, а телефонне підтвердження записується відповідним працівником апарату суду, приєднується секретарем судового засідання до справи і вважається належним повідомленням учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою учаснику судового процесу з моменту надходження до суду підтвердження про отримання тексту повістки. Якщо протягом дня, наступного за днем надсилання тексту повістки, підтвердження від учасника судового процесу не надійшло, секретар судового засідання складає про це довідку, що приєднується до справи і підтверджує належне повідомлення учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою з моменту складання секретарем судового засідання відповідної довідки.

Враховуючи відсутність письмового підтвердження від відповідачів та третьої особи про отримання ухвали суду та судової повістки, секретарем судового засідання 21 серпня 2020 року було складено довідку про належне повідомлення учасника судового процесу, а саме відповідачів та третьої особи у справі про дату, час і місце судового розгляду.

Зважаючи на норми вищевикладених положень КАС України, відповідачі та третя особа про дату, час та місце судового розгляду даної справи повідомлені належним чином, а тому в силу вимог частини 1 ст. 205 КАС України їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

У судовому засіданні встановлено, що 22 березня 2006 року ВАТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір, згідно якого останньому надано кредит у формі відновлювальної кредитної лінії у розмірі 145000 доларів США, з терміном користування до 22 березня 2009 року під 17 % річних.

Для забезпечення виконання цього договору 22 берзня 2006 року було укладено договір іпотеки, згідно якого позичальник ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 передали банку в іпотеку належний їм будинок АДРЕСА_1 . Відповідно до умов даного договору позивачі взяли на себе солідарну відповідальність за невиконання боржником зобов`язання за кредитним договором.

21 серпня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. видано виконавчий напис № 741 про звернення стягнення на будинок, що розташований на земельній ділянці площею 0,10 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Зазначений будинок, що розташований на земельній ділянці площею 0,10 га, на підставі договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Митровцій Ю.Ю., 22.03.2006 року за реєстровим № 598, передане у заставу публічному акціонерному товариству "РОДОВІД БАНК", що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3, строк платежу за яким настав з 12.06.2007 року по 21.08.2009 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації будинку, що розташований на земельній ділянці площею 0,10 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , задовольнити вимоги публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" у розмірі: кредит в сумі, еквівалентній 144966,96 доларам США; відсотки в сумі, еквівалентній 21696,58 доларам США, пеня в сумі, еквівалентній 26655,10 доларам США, що становить еквівалент 193318,64 доларів США, що згідно з курсом НБУ становить 1524201,49 грн. З метою відшкодування кредитору внесеної за вчинення виконавчого напису плати стягнути з боржника 1700,00 грн. Виконавчий напис може бути пред`явлений до стягнення протягом року з дня його вчинення. Виконавчий напис набирає чинності від дати його вчинення.

28 вересня 2009 року заступником начальника Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Венжегою М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 15040069 з виконання виконавчого напису № 741 виданого 21 серпня 1009 року.

29 грудня 2009 року заступником начальника Міського відділу Державної виколнавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Венжегою М.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві при примусовому виконанні виконавчого напису № 741 виданого 21 серпня 2009 року, оскільки, актом державного виконавця від 25 грудня 2009 року засвідчено, що стягувачем не здійснено авансування витрат на проведення виконавчих дій.

25 січня 2010 року АТ "Родовід Банк" повторно звернулося із заявою про виконання виконавчого напису № 741 виданого 21 серпня 2009 року та постановою заступника начальника Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Венжегою М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 16890158 з виконання виконавчого напису № 741 виданого 21серпня 2009 року.

Постановою заступника начальника Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Венжегою М.В. від 29 грудня 2010 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 741 виданого 21 серпня 2009 року, оскільки, відповідно до рішення суду від 18 листопада 2010 року виконавчий документ визнано таким, що не підлягає виконанню.

01 вересня 2011 року ПАТ "Родовід Банк" звернулося із заявою про виконання виконавчого напису № 741 виданого 21 серпня 2009 року та заступником начальника Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Венжегою М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 28449607 з виконання виконавчого напису № 741 виданого 21 серпня 2009 року.

25 червня 2013 року заступником начальника Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Венжегою М.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві при примусовому виконанні виконавчого напису № 741 виданого 21 серпня 2009 року, оскільки, стягувач не авансував кошти на проведення виконавчих дій, що перешкоджає проведенню виконавчих дій.

15 липня 2013 року ПАТ "Родовід Банк" звернулося із заявою про виконання виконавчого напису № 741 виданого 21 серпня 2009 року та постановою заступника начальника Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Венжегою М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 38903903 від 18 липня 2013 року з виконання виконавчого напису № 741 виданого 21 серпня 2009 року.

Постановою заступника начальника Міського відділу Ужгородського міськрайонного управління юстиції Венжегою М.В. від 20 червня 2014 року виконавчий документ повернуто стягувачеві, оскільки, відповідно до ухвали суду від 23 травня 2014 року відмовлено у наданні дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право користування яким мають неповнолітні.

03 липня 2014 року ПАТ "Родовід Банк" звернулося із заявою про виконання виконавчого напису № 741 виданого 21 серпня 2009 року та 07 липня 2014 року постановою заступника начальника Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Венжегою М.В. відкрито виконавче провадження № 43917515 з виконання виконавчого напису № 741 виданого 21 серпня 2009 року.

22 грудня 2014 року заступником начальника МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Венжегою М.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві при примусовому виконанні виконавчого напису № 741 виданого 21 серпня 2009 року, оскільки, стягувач не авансував кошти на проведення виконавчих дій, що перешкоджає проведенню виконавчих дій.

19 листопада 2015 року ПАТ "Родовід Банк" звернулося із заявою про виконання виконавчого напису № 741 виданого 21 серпня 2009 року та 23 листопада 2015 року постановою заступника начальника МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Венжегою М.В. відкрито виконавче провадження № 49420803 з виконання виконавчого напису № 741 виданого 21 серпня 2009 року.

17 червня 2016 року заступником начальника Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Венжегою М.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві при примусовому виконанні виконавчого напису № 741 виданого 21 серпня 2009 року, оскільки, стягувач не авансував кошти на проведення виконавчих дій, що перешкоджає проведенню виконавчих дій.

03 серпня 2016 року ПАТ "Родовід Банк" звернулося із заявою про виконання виконавчого напису № 741, виданого 21 серпня 2009 року, та 05 серпня 2016 року постановою заступника начальника Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Венжегою М.В. відкрито виконавче провадження № 51856555 з виконання виконавчого напису № 741 виданого 21 серпня 2009 року.

Позивачі звернулися до суду із позовом про скарження вищевказаної постанови про відкриття виконавчого провадження № 51856555 від 05 серпня 2016 року з тих підстав, що заява про примусове стягнення подана до виконання 03 серпня 2016 року, тобто, більше ніж через рік після завершення строку пред`явлення виконавчих документів до виконання, а тому незаконними є дії державного виконавця по відкриттю виконавчого провадження по документу, строк пред`явлення до виконання якого сплив.

Суд не погоджується із доводами позивача в цій частині, враховуючи наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (чинний та в редакції з 05.10.2016 року, далі - Закон 1404).

Статтею 1 Закону 1404 передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою ст. 18 Закону 1404 визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із п. 1 ч.1 ст. 26 Закону 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 3 цього Закону, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі такого виконавчого документу як виконавчий напис нотаріусів.

При цьому, зазначене у ст. 3 Закону 1404 рішення повинно відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у ст. 4 цього-ж Закону.

Відповідно ч. 1 ст. 22 Закону України від 21.04.1999 року № 606-ХІV "Про виконавче провадження" (чинного на момент пред`явлення виконавчого напису до виконання, далі - Закон 606), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону 1404 передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 23 Закону 606 було встановлено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (ч. 3 ст. 23 Закону 606).

Аналогічні за змістом норми передбачені положеннями Закону 1404, зокрема, згідно ч.4 ст.12 Закону 1404, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі, зокрема, пред`явлення виконавчого документа до виконання, а згідно ч. 5 ст. 12 Закону 1404, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. При цьому, ч. 5 ст. 37 даного Закону визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 цього Закону.

З аналізу зазначених статей слідує, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання строк пред`явлення його до виконання встановлюється з дня повернення. Повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Таким чином, з дня повернення виконавчого документа стягувачу, а саме з 17.06.2016 року, поновився строк його пред`явлення, який згідно Закону 606 становив один рік.

Як встановлено судом, повторно виконавчий напис № 741 від 21.08.2009 стягувач пред`явив 03.08.2016 року, тобто у строки, визначені законом.

Що стосується тверджень позивачів стосовно того, що сума вимог ПАТ "Родовід Банк", присуджена рішенням суду істотно менша за суму, яка вказана у виконавчому написі, зверненому до виконання, і тому така не є безспірною, і як наслідок - виконавчий напис як виконавчий документ не відповідає вимогам законності, що ставляться до нього ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат", і вчинений на підставі Договору іпотеки № 598 від 22.03.2006 року, що був 10.07.2014 року визнаний частково недійсним апеляційним судом Закарпатської області, суд зазначає наступне.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст. 5 Закону 1404).

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону 1404 виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, тобто, в силу вимог законодавства виконавець не наділений повноваженнями аналізувати природу виникнення заборгованості, її розмір або перевіряти достовірність внесених до виконавчого документа даних.

Таким чином, реалізуючи право альтернативного вибору органу та особи, які здійснюють примусове виконання рішень, з урахуванням виключень, передбачених ч. 2 ст. 5 Закону 1404, ПАТ "Родовід Банк" у строк, встановлений виконавчим написом, звернулось до відповідача для його примусового виконання. Зазначений виконавчий напис відповідав вимогам до виконавчих документів, встановлених ст.4 Закону 1404, був поданий за місцезнаходженням боржника - фізичної особи та, в тому числі, містив відмітку про дату набрання чинності.

Тобто, виносячи оскаржену постанову про відкриття виконавчого провадження, виконавець діяв у відповідності до вимог ст. 18 Закону 1404.

Враховуючи наведене суд констатує, що оскільки у відповідача не було підстав для повернення виконавчого документу стягувачу і у нього відсутні повноваження перевіряти природу виникнення заборгованості, її розмір або перевіряти достовірність внесених до виконавчого документа даних, державний виконавець правомірно виніс відповідну постанову з примусового виконання виконавчого напису.

Стосовно зазначення у постанові про відкриття виконавчого провадження адреси стягувача: АДРЕСА_2 , а не адреси юридичної особи стягувача - суд констатує, що відповідно до заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження від 01.08.2016 року, виконавчий документ пред`явлено на виконання представником стягувача, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та зазначено про те, що документи виконавчого провадження необхідно надсилати стягувачу на вказану адресу та, враховуючи зазначене, у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено адресу стягувача: АДРЕСА_2 .

Щодо доводів позивачів про визнання в судовому порядку договору іпотеки від 22 березня 2006 р. недійсним, суд вважає зазначити, що договір іпотеки визнано недійсним в частині ОСОБА_2 як стороною виконавчого провадження та відносно неї дії не вчиняються.

Боржником в даній справі є позивач ОСОБА_1 відносно якого договір іпотеки є чинним.

Доводи позивачів про те, що постанови державного виконавця від 2010 р.,2011 р., 2012 р., 2013 р., 2014 р. про відкриття виконавчого провадження до них не надходили суд також не приймає до уваги. Оскільки, позивачі не заявляли вимоги про визнання бездіяльності державного виконавця протиправними та визнання протиправними та скасування даних постанов. При цьому, суд враховує ту обставину що предметом спору є постанова про відкриття виконавчого провадження від 05 серпня 2016 року, а не постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про повернення виконавчого документа за період з 2010 р. - 2014 р.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами ст. 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Круючись статтями 77, 90, 132, 139, 143, 243-246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, --

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк" про скасування постанови - відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Судове рішення проголошується та вручається учасникам справи з урахуванням особливостей, передбачених положеннями статті 271 Кодексу адміністративного України.

У справах, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд проголошує повне судове рішення. Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

СуддяС.А. Гебеш