Справа № 400/166/20
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/166/20
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністра освіти і науки України Новосад Ганни Ігорівни, Міністерства освіти і науки України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

14 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністра освіти і науки України Новосад Ганни Ігорівни, Міністерства освіти і науки України, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністра освіти і науки України Новосад Ганни Ігорівни щодо повідомлення про результати розгляду пропозиції, викладеної у зверненні до Урядової гарячої лінії від 04.12.2019 року за номером ІЛ-9979716, у термін встановлений ст. 20 Закону України «Про звернення громадян»;

- зобов`язати Міністра освіти і науки України Новосад Ганни Ігорівни повідомити про результати розгляду пропозиції, викладеної у зверненні до Урядової гарячої лінії від 04.12.2019 року за номером ІЛ-9979716.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив, що 04.12.2019 року він звернувся в порядку Закону України «Про звернення громадян» на Урядову гарячу лінію Міністерства освіти і науки України з пропозицією притягнути ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності за направлення йому недостовірної інформації у листі від 22.11.2019 року № 3/2128-19 про те, що дублікат диплома спеціаліста НОМЕР_1 видано позивачу на виконання рішення апеляційного суду Миколаївської області від 12.05.2016 року у справі № 490/1365/16-ц.

Міністерство освіти і науки України зазначило, що на звернення від 04.12.2019 року № ІЛ-9979716 позивачеві надано письмову відповідь за вихідним № 3/2529-19 від 26.12.2019 року. Так, у відповіді відповідач вказав: «… На Ваші звернення, що надійшли до Міністерства освіти і науки України, адресовані на Урядову гарячу лінію, від 04.12.2019 року № ІЛ-9979806, від 08.12.2019 року № 9992881, від 08.12.2019 року № ІЛ-9992887, від 13.12.2019 року № ІЛ-10017553, від 04.12.2019 року № ІЛ-9979716, від 17.12.2019 року № ІЛ-10032773 щодо питань, що стосуються видачі Вам дубліката документа про вищу освіту та додатка до нього Миколаївським національним університетом імені В. О. Сухомлинського повідомляємо, що листом МОН від 30.10.2019 року № 1/11-9517 Вам було надано обґрунтовану відповідь, порушені Вами питання вирішені по суті, а тому Міністерством прийнято рішення про припинення розгляду Ваших звернень щодо питань, пов`язаних з можливістю, підставами, процедурою, законністю отримання диплома (дубліката диплома) про вищу освіту (бакалавра, або спеціаліста, або магістра), здобуту Вами у 1981 році (копія листа додається)». Міністерство освіти і науки України наголошує, що у листі від 22.11.2019 року № 3/2128-19 на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 року у справі № 400/2973/19, ним надано відповідь на звернення від 08.08.2019 року № ІЛ-9576061 та обґрунтовано законність виготовлення Миколаївським національним університетом імені В.О. Сухомлинського дубліката диплома спеціаліста для видачі ОСОБА_1 Міністерство освіти і науки України вважає, що позивач отримав роз`яснення на своє звернення в повному обсязі, а той факт, що зміст роз`яснень, на думку позивача, не забезпечив поновлення порушених прав, не свідчить про допущення протиправної бездіяльності відповідачем, тому вважає, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до міністра освіти і науки України Новосад Ганни Ігорівни та Міністерства освіти і науки України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення про задоволення позовних вимог. Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права та неповно з`ясовані обставини справи, що мають значення для справи.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

04.12.2019 року позивач звернувся на Урядову гарячу лінію Міністерства освіти з пропозицією щодо притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності за направлення йому недостовірної інформації; виконати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 року у справі № 400/2973/19 та направити відповідь на звернення від 08.08.2019 року № ІЛ-9576061 без недостовірної інформації; повідомити чому позивач має просити Миколаївський національний університет імені В.О. Сухомлинського видати дублікат диплома спеціаліста, якщо він не має права на його отримання.

Разом з тим, у позові ОСОБА_1 оскаржує лише бездіяльність Міністра освіти і науки України Новосад Ганни Ігорівни щодо повідомлення про результати розгляду пропозиції про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

Разом з тим, матеріали справи містять відповідь Міністерства освіти від 26.12.2019 року № 3/2529-19 на звернення позивача від 04.12.2019 року за № ІЛ-9979716.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правильне встановлення виду звернення є суттєвим для подальших дій суб`єкта, до якого було направлено звернення, оскільки Законом встановлені особливості розгляду щодо кожного звернення.

Як встановлено правильно встановлено судом першої інстанції звернення позивача до Урядової гарячої лінії 04.12.2019 року не має ознак заяви або скарги, а має ознаки пропозиції.

Так, в розумінні положень ст. 3 Закону України «Про звернення громадян», оскільки звернення позивача не містить поради (рекомендації) щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також у зверненні не висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства вона має ознаки пропозиції.

Крім цього, відповідно до ст. 14 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Тобто, оскільки пропозиції це висловлення поради, рекомендації щодо діяльності органів, посадових осіб, то як наслідок, обов`язком органу є лише розгляд вказаних пропозицій та повідомлення заявника про результати розгляду такого звернення. Будь-яких інших обов`язків органу, до якого надійшли пропозиції заявника Закон України «Про звернення громадян» не встановлює.

Так, позивач просить притягнути до відповідальності посадову особу Міністерства освіти, яка підписала відповідь від 22.11.2019 року № 3/2128-19 на звернення позивача.

Так, згідно пункту 3 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 року № 1039, рішення про порушення дисциплінарного провадження приймає:

1) міністр - стосовно державного секретаря відповідного міністерства;

2) суб`єкт призначення - стосовно інших державних службовців:

Кабінет Міністрів України - щодо державних службовців, які займають посади державної служби категорії «А»;

голова місцевої держадміністрації - щодо державних службовців, які займають посади державної служби категорії «Б» та здійснюють повноваження керівників державної служби в державних органах, а також їх заступників;

керівник державної служби в державному органі (далі - керівник державної служби) - щодо інших державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В».

Тобто, зі змісту вищевикладеного суд апеляційної інстанції зазначає, що накладення на підлеглих дисциплінарних стягнень є суто дискреційними повноваженнями відповідача.

Крім цього, як встановлено зі змісту позовних вимог відповідь щодо питання видачі дубліката документа про вищу освіту здобуту позивачем в 1981 році та питання видачі Миколаївським національним університетом імені В.О. Сухомлинського ОСОБА_1 саме дубліката диплома спеціаліста на виконання рішення апеляційного суду Миколаївської області від 12.05.2016 року у справі № 490/1365/16-ц, що на думку позивача є недостовірною інформацією наданою посадовою особою Міністерства освіти ОСОБА_2 , надано відповідачем у листі від 26.12.2019 року № 3/2529-19 та листі від 30.10.2019 року.

Крім того, відповідач в своїй відповіді від 26.12.2019 року зауважив, що всі звернення ОСОБА_1 з питань, що стосуються видачі дубліката документа про вищу освіту та додатка до нього розглянуті відповідачем неодноразово, тому Міністерство освіти, керуючись статтею 8 Закону України «Про звернення громадян», прийняло рішення про припинення розгляду звернень позивача щодо питань пов`язаних з можливістю, підставами, процедурою, законністю отримання диплома (дубліката диплома) про вищу освіту (бакалавра, або спеціаліста, або магістра), здобуту позивачем у 1981 році.

З приводу цього, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними, згідно встановлених ст.8 Закону України "Про звернення громадян" вимог, не розглядаються

Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу,про що повідомляється особі, яка подала звернення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що фактично, ОСОБА_1 , як свідчать матеріали справи, не згоден із наданими відповідями по суті розглянутих звернень, однак це не спростовує правомірності дій відповідача.

З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що оскільки звернення ОСОБА_1 відповідачем розглянуто у передбачений Законом України «Про звернення громадян» строк, питання, які ставились апелянтом у зверненні вже були розглянуті та на них надано відповіді, відповідачем правомірно у розумінні ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» прийнято рішення про припинення розгляду звернень.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.