Справа № 380/1197/20
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2020-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/1197/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю представників: позивача Штинди О.В., відповідача Рак З.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІА-ГРУП ПЛЮС» до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІА-ГРУП ПЛЮС» (далі позивач, ТзОВ «ДІА-ГРУП ПЛЮС») звернулося до суду з позовом до Галицької митниці Держмитслужби (далі відповідач, Галицька митниця), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 09.12.2019 №UA209000/2019/210013/2;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 09.12.2019 №UA209000/2019/210014/2;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 16.12.2019 №UA209000/2019/210034/2;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 16.12.2019 №UA209000/2019/210035/2;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 18.12.2019 №UА209000/2019/210047/2;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 19.12.2019 №UА209000/2019/210048/2;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 19.12.2019 №UА209000/2019/210054/2;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 23.12.2019 №UА209000/2019/210075/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач при коригуванні митної вартості товару взяв за основу митні декларації, однак протиправно не зазначив пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. Посилання відповідача на неподання додаткових документів є необґрунтованими, оскільки відсутні встановлені у частинах третій та четвертій статті 53 Митного кодексу України підстави для вимоги про їх надання. Крім цього, ненадання таких документів не могло вплинути на правильність визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, яка підтверджується раніше наданими для митного оформлення документами. Посилання відповідача на недоліки у заповненні граф CMR, які не містять числових значень не впливає на вартісне значення заявленої декларантом митної вартості товарів, яка підтверджується також й іншими поданими документами. Необґрунтованими є й посилання відповідача на те, що у рахунку-фактурі відсутні відомості про строки розрахунків, оскільки згідно з умовами контракту покупець здійснює платежі згідно з рахунком-фактурою, виставленої продавцем за кожну поставлену партію товару. Тобто оплата здійснюється по факту поставок кількох партій товарів на основі кількох інвойсів. До того ж, відповідач не врахував, що за умовами поставки DAP витрати на транспортування включені у вартість товару, тому такі посилання не стосуються числових значень заявленої митної вартості товарів. У митних деклараціях, сертифікатах дезінфекції, сертифікатах якості вказано на ступень зношеності товару у 25%, а тому посилання відповідача на відсутність такої інформації є необґрунтованими. Відповідач у кожному оскарженому рішенні вказав про проведення консультацій з декларантом, однак такі не проводились.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. Всі подані декларантом митні декларації некоректно заповнені у графах CMR. В усіх випадках митного оформлення митна вартість вантажу є однаковою, не дивлячись на різні країни відправлення, різні логістичні витрати та різну якість товару. Згадки про відправника, зазначеного у графі 2 митних декларацій, відсутні у CMR та інвойсі. У рахунку-фактурі відсутні умови оплати. Видаткові накладні не містять жодної інформації про товар, яка б дозволила встановити його походження. Також усі вони датовані груднем 2018 року, тобто не містять актуальної інформації. Представник відповідача зазначила, що висновок експертного товарознавчого дослідження від 16.02.2019 № 19/1/044 містить суттєві недоліки та посилання на джерела інформації, які неможливо перевірити, а тому такий не може слугувати належним джерелом інформації для підтвердження заявленого рівня митної вартості. Крім цього, всі платежі, здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю, позивач не підтвердив, а тому основний метод визначення митної вартості товару не підлягав застосуванню.

Зазначив, що на вимогу митного органу ТзОВ «ДІА-ГРУП ПЛЮС» надано додаткові документи на підтвердження митної вартості товару, зокрема прайс-листи. Однак документ під назвою «прайс-лист» не є комерційною пропозицією необмеженому колу осіб, а є листом продавця покупцю, який констатує факт відпускних цін продавця для останнього. У такому документів не зазначені базисні умови поставки, відповідно до яких сформована ціна. Крім того, до всіх митних декларацій надано платіжне доручення від 26.02.2019 №25 на суму 26 500 євро, тоді як згідно контракту валютою платежів є долар США. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою від 12.02.2020 позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Вимоги ухвали позивачем виконано.

Ухвалою від 21.02.2020 відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання на 05.03.2020.

Представником відповідача 03.03.2020 (вх.№11996) подано клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Судом відкладено підготовче засідання до 14.04.2020.

Галицькою митницею 06.03.2020 (вх.№12700) подано відзив на позовну заяву.

Позивачем 10.04.2020 (вх.№19297) подано заяву про проведення підготовчого засідання без участі уповноваженого представника.

Представником відповідача 13.04.2020 (вх.№2695ел) подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженням карантину, пов`язаного із запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19).

Судом відкладено підготовче засідання до 06.05.2020

Представниками сторін 06.05.2020 (вх.№22926) подано клопотання про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду справи по суті, без участі сторін.

Ухвалою суду від 06.05.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 14.07.2020.

Судом відкладено судове засідання, призначене на 14.07.2020 до 22.07.2020 для з`ясування додаткових обставин.

Судом відкладено судове засідання, призначене на 22.07.2020 до 18.08.2020 для з`ясування додаткових обставин.

Представником позивача 18.08.2020 (вх.№40720) подано письмові пояснення.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ТзОВ «ДІА-ГРУП ПЛЮС» як покупцем та нерезидентом PROFIT TRADE GROUP S.R.O. як продавцем було укладено контракт від 01.08.2018 №01/08-2018 (далі контракт).

Відповідно до пункту 4.1 контракту, одиниця виміру товару кілограми, ціна та якість товару вказується в рахунок-фактурі (інвойсі). Загальна сума контракту визначається шляхом складання вартості всіх партій товару, за якими хоча б одна із сторін виконала свої зобов`язання, за весь період дії цього контракту.

Пунктом 4.4 контракту визначено, що сторони домовились, що валютою ціни платежів контракту є долар США.

Відповідно до додатку №2 до контракту від 04.09.2018 пункт 4.4. викладено в новій редакції, а саме валюта платежу може не відповідати валюті ціни. Перерахунок валюти ціни у валюту платежу здійснюється по курсу НБУ на дату перерахування іноземної валюти.

У пункті 5.2 контракту зазначено, що покупець здійснює платежі згідно з рахунком-фактурою, виставленою продавцем за кожну поставлену партію товару.

На виконання вимог Митного кодексу України, з метою митного оформлення придбаних партій товарів (одяг вживаний, текстильні вироби вживані, взуття вживане) за контрактом та згідно інвойсів, на підтвердження його митної вартості, визначеної за першим методом, позивач надав відповідачеві митні декларації: від 07.12.2019 №UA209140/2019/700194, від 09.12.2019 №UA209140/2019/700414, від 16.12.2019 №UA209140/2019/702709, від 16.12.2019 №UA209140/2019/702712, від 18.12.2019 №UA209140/2019/704001, від 18.12.2019 №UA209140/2019/704146, від 19.12.2019 №UA209140/2019/704286, від 23.12.2019 №UA209140/2019/705540 разом з передбаченими статтею 53 Митного кодексу України документами, що підтверджують митну вартість товарів.

Митним органом за результатами розгляду поданих до митного оформлення документів направлено позивачу електронні вимоги з проханням відповідно до частин третьої та четвертої статті 53 Митного кодексу України надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прайс-листи висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, переклади документів відповідно до вимог статті 254 Митного кодексу України. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові, наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

У відповідь на такі вимоги ТзОВ «ДІА-ГРУП ПЛЮС» надано: видаткові накладні від 26.12.2018 3126 та від 27.12.2018 №127, копію банківського платіжного документу від 26.02.2019 №25 та прайс-лист від 01.10.2019.

Розглянувши подані позивачем документи, в тому числі і додаткові, відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів: від 09.12.2019 №UA209000/2019/210013/2 (щодо МД №UA209140/2019/700194); від 09.12.2019 №UA209000/2019/210014/2 (щодо МД №UA209140/2019/700414); від 16.12.2019 №UA209000/2019/210034/2 (щодо МД №UA209140/2019/702709); від 16.12.2019 №UA209000/2019/210035/2 (щодо МД №UA209140/2019/702712); від 18.12.2019 №UА209000/2019/210047/2 (щодо МД №UA209140/2019/704001); від 19.12.2019 №UА209000/2019/210048/2 (щодо МД №UA209140/2019/704146); від 19.12.2019 №UА209000/2019/210054/2 (щодо МД №UA209140/2019/704286); від 23.12.2019 №UА209000/2019/210075/2 (щодо МД №UA209140/2019/705540) за якими митну вартість товару було визначено резервним методом.

При цьому, у графі 33 рішень про коригування митної вартості товарів від 09.12.2019 №UA209000/2019/210013/2 (щодо МД №UA209140/2019/700194) та від 09.12.2019 №UA209000/2019/210014/2 (щодо МД №UA209140/2019/700414) зазначено наступні обставини прийняття рішення та джерела інформації, що призвела до виникнення сумнівів у визначенні митної вартості:

- в усіх випадках митного оформлення митна вартість вантажу є однаковою, не дивлячись на різні країни відправлення, різні логістичні витрати та різну якість товару;

- графа 14 CMR не заповнена, що суперечить Закону України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01.08.2006 року за № 57 V та ст. 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева.19 травня 1956);

- в документах відсутня інформація щодо ступеня зносу товару, а зазначений в графі 44 митної декларації висновок експерта стосується іншої поставки товару;

- у графі 4 CMR зазначено лише місто завантаження товару;

- у рахунку-фактурі відсутні будь-які відомості про строки розрахунків.

У графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 16.12.2019 №UA209000/2019/210034/2 (щодо МД №UA209140/2019/702709) зазначено наступні обставини прийняття рішення та джерела інформації, що призвела до виникнення сумнівів у визначенні митної вартості:

- в усіх випадках митного оформлення митна вартість вантажу є однаковою, не дивлячись на різні країни відправлення, різні логістичні витрати та різну якість товару;

- відповідно до графи 3 CMR місце розвантаження зазначено Львів, Київ, відповідно до товарно-супровідних документів місце розвантаження Львів;

- графа 14 CMR не заповнена, що суперечить Закону України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01.08.2006 року за № 57 V та ст. 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева.19 травня 1956);

- в документах відсутня інформація щодо ступеня зносу товару, а зазначений в графі 44 митної декларації висновок експерта стосується іншої поставки товару;

- у графі 4 CMR зазначено лише місто завантаження товару;

- у рахунку-фактурі відсутні будь-які відомості про строки розрахунків.

У графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 16.12.2019 №UA209000/2019/210035/2 (щодо МД №UA209140/2019/702712) зазначено наступні обставини прийняття рішення та джерела інформації, що призвела до виникнення сумнівів у визначенні митної вартості:

- у рахунку-фактурі відсутні будь-які відомості про строки розрахунків;

- відповідно до графи 3 CMR місце розвантаження зазначено Львів, Київ, відповідно до товарно-супровідних документів місце розвантаження Львів;

- у декларації країни відправлення вартість даного товару інша, ніж в інвойсі від 12.12.2019 №562/07-19;

- в документах відсутня інформація щодо ступеня зносу товару, а зазначений в графі 44 митної декларації висновок експерта стосується іншої поставки товару;

У графі 33 рішень про коригування митної вартості товарів від 18.12.2019 №UА209000/2019/210047/2 (щодо МД №UA209140/2019/704001) та від 19.12.2019 №UА209000/2019/210054/2 (щодо МД №UA209140/2019/704286) зазначено наступні обставини прийняття рішення та джерела інформації, що призвела до виникнення сумнівів у визначенні митної вартості:

- в усіх випадках митного оформлення митна вартість вантажу є однаковою, не дивлячись на різні країни відправлення, різні логістичні витрати та різну якість товару;

- у рахунку-фактурі відсутні будь-які відомості про строки розрахунків;

- відповідно до графи 3 CMR місце розвантаження зазначено Львів, Харків, відповідно до товарно-супровідних документів місце розвантаження Львів;

- у декларації країни відправлення вартість даного товару інша, ніж в інвойсі від 11.12.2019 №56-/07-19;

- в документах відсутня інформація щодо ступеня зносу товару, а зазначений в графі 44 митної декларації висновок експерта стосується іншої поставки товару.

У графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 19.12.2019 №UА209000/2019/210054/2 (щодо МД №UA209140/2019/704286) зазначено наступні обставини прийняття рішення та джерела інформації, що призвела до виникнення сумнівів у визначенні митної вартості:

- в усіх випадках митного оформлення митна вартість вантажу є однаковою, не дивлячись на різні країни відправлення, різні логістичні витрати та різну якість товару;

- у рахунку-фактурі відсутні будь-які відомості про строки розрахунків;

- відповідно до графи 3 CMR місце розвантаження зазначено Вінниця, відповідно до товарно-супровідних документів місце розвантаження Львів;

- у графі 4 CMR місце і дата завантаження вказано Кельце, Польща 20.12.2019, а сама CMR складена в Перемишлі 21.12.2019;

- у декларації країни відправлення вартість даного товару інша, ніж в інвойсі;

- в документах відсутня інформація щодо ступеня зносу товару, а зазначений в графі 44 митної декларації висновок експерта стосується іншої поставки товару.

Вказані обставини були підставою для скерування до ТзОВ «ДІА-ГРУП ПЛЮС» вимоги про надіслання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару

Після отримання Львівською митницею на такий запит документів, відповідач дійшов висновків, що копії платіжних документів містять лише посилання на контракт, що не дозволяє ідентифікувати їх з будь-якою партією товару та прийти до визначеного висновку щодо сплаченої за товар ціни. А документ під назвою «прайс-лист» насправді є не комерційною пропозицією необмеженому колу осіб, а листом на адресу покупця, який констатує факт відпускних цін продавця до нього.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України, у зв`язку з неподанням ТзОВ «ДІА-ГРУП ПЛЮС» документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 Митного кодексу України, Львівська митниця не визнала заявлену митну вартість.

Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 МК України), 2б (стаття 60 МК України) з причин відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МК України) та 2г (стаття 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів.

Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала митна декларація від 25.10.2019 №UA201940/2019/196020.

Рішення відповідача про коригування митної вартості товарів є предметом оскарження у справі.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері визначення митної вартості товару при митному оформленні, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України).

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною другою статті 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 вказаного Кодексу.

Відповідно до частини першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII вказаного Кодексу та вказаною главою.

Згідно з частиною другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених вказаним Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається частиною другою статті 53 МК України, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 вказаного Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до вимог частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій вказаної статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісній характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина шоста статті 53 МК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування зазначеного методу, визначених у частині першій статті 58 вказаного Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 вказаного Кодексу.

Згідно з частиною четвертою статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за такі товари.

У частині шостій статті 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 зазначеного Кодексу, або відсутності у таких документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за такі товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 зазначеного Кодексу;

- надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною першою статті 55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 вказаного Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з частиною другою статті 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 вказаного Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х вказаного Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої вказаної статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 вказаного Кодексу або до суду.

Частиною третьою статті 55 МК України передбачено, що форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 МК України з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

При цьому, відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, відповідно до частини другої вказаної статті є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

У частинах третій-шостій статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм зазначеного Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 вказаного Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 вказаного Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 вказаного Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 вказаного Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною другою статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У частинах четвертій, п`ятій статті 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої вказаної статті. Ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 вказаного Кодексу. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 вказаного Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

За нормами частин першої, другої, четвертої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 вказаного Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями вказаної статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень зазначеної статті, та про використаний при цьому метод.

Аналіз вищенаведених норм, вказує, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Суд, дослідивши оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів, встановив, що всі вони містять лише вказівки про неможливість застосування 2а та 2 б методу визначення митної вартості з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні товари), методу 2в та 2г з причини. Натомість в таких рішеннях відсутні пояснення щодо зроблених коригувань.

При цьому, із змісту оскаржених рішень відповідача вбачається, що підставою для їх прийняття слугувало те, що у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, виходячи з наявності розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. В оскаржених рішеннях вказано, що джерелом інформації для коригування митної вартості товарів слугували митні декларації від 25.10.2019 №UA209140/2019/196020, від 02.12.2019 №UA209140/2019/208945, від 03.12.2019 №UA209140/2019/209535, від 03.12.2019 від №UA110190/2019/512000.

Щодо правомірності використання відповідачем при прийнятті оскаржених рішень митних декларацій як джерел інформації для коригування митної вартості товару, суд зазначає таке.

У відповідності до вимог частини другої статті 55 МК України та наказу Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників інших декларантів.

Окрім того, відповідно до оскаржуваних рішень, підставою для винесення таких було ненадання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 54 Митного кодексу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 30.10.2018 у справі №826/25605/15, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 29.01.2019 у справі №815/6827/17, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Тому наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В оскаржуваних рішеннях відповідач, як на підставу для витребування додаткових документів, вказує на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі продажу товару.

Відповідач вказує, що ТзОВ «ДІА-ГРУП ПЛЮС» не подано На вимогу органу доходів і зборів додаткових документів згідно з переліком та відповідно до умов, визначених МК України.

З цього приводу суд зазначає, позивачем надано копії платіжних документів, прайс листи та видаткові накладні, які підтверджують вартість товару.

Таким чином, посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів не відповідають фактичним обставинам справи, а заявлена позивачем митна вартість товарів підтверджується наданими до митного оформлення документами.

Незастосування методів визначення митної вартості 2а (стаття 59 МК України), 2б (стаття 60 МК України), 2в (стаття 62 МК України) та 2г (стаття 63 МК України) з підстав однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Крім того, суд зазначає, що у спірних рішеннях не наведено обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості, що є самостійною підставою для їх скасування.

Стосовно обґрунтування митного органу щодо обставини прийняття рішення та джерела інформації, що призвела до виникнення сумнівів у визначенні митної вартості, суд зазначає таке.

Митний орган в оскаржених рішеннях посилається на обставини, які не стосуються числового значення заявленої митної вартості, а саме на некоректне заповнення граф CMR, які не містять числових значень, на контракт щодо маршруту руху товару до покупця. Натомість у частині першій статті 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аргументи відповідача про те, що у рахунку-фактурі відсутні відомості про строки розрахунків не відповідають дійсності і спростовуються пунктом 5.2 контракту, в якому зазначено, що покупець здійснює платежі згідно з рахунком-фактурою, виставленою продавцем за кожну поставлену партію товару. Отже вказаним контрактом затверджено умови після оплати позивачем за фактично поставлену партію товару. Тобто, така оплата здійснюється за фактом поставки кількох партій товару на основі кількох інвойсів.

Крім цього, суд зазначає, що усі надані митному органу декларації містять умови поставки DAP, які згідно з правилами Інкотермс означають, що контрагент-нерезидент несе усі витрати до моменту передачі товару покупцю (позивачу), а останній несе обов`язок по сплаті поставки з моменту здійснення такої.

Щодо доводів митного органу, що «подана до митного оформлення CMR, оформлена з порушенням вимог Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева.19 травня 1956), а саме: незаповнена гр.14 CMR», суд зазначає таке.

Статтею 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19.05.1956) (далі-Конвенція), ратифікованої Законом України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів», встановлено обов`язкові реквізити вантажної накладної (CMR), зокрема, вантажна накладна містить такі дані: a) дата і місце складання вантажної накладної; b) ім`я та адреса відправника; с) ім`я та адреса перевізника; d) місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки; e) ім`я та адреса одержувача; f) прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення; g) кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць; h) вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу; і) платежі, пов`язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу); j) інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей; к) заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно з положеннями дійсної Конвенції.

CMR заповнюється відправником вантажу на підставі інструкцій і вказівок, які він отримує від транспортно-експедиторської компанії. Тому відсутність певної інформації не може ставитись у вину позивачу.

Суд звертає увагу, що межах даних правовідносин оцінці та дослідженню підлягає не господарська операція щодо поставки товару на митну територію України, а його вартість.

При цьому зауваження та недоліки у заповненні СМR не є такими, що можуть мати значення для визначення митної вартості товару, з врахуванням умов поставки за контрактом.

Щодо доводів відповідача, що долучені позивачем на підтвердження митної вартості прайс-листи не є належними доказами, суд зазначає таке.

Відповідно до ГОСТ 7.60-90 прайс-лист - це нормативно-виробниче практичне і (або) довідкове видання, що містить систематизований перелік матеріалів, виробів, обладнання, виробничих операцій, послуг із зазначенням цін, а іноді коротких характеристик.

Виходячи з вищенаведеного, прайс-лист є документом, який містить інформацію про вид товару/послуги та його ціну. При цьому інформація щодо формування ціни товару/послуги не є обов`язковим реквізитом такого документу.

Дослідивши зміст таких прайс-листів, суд встановив, що у таких визначений перелік товару та його ціна, у зв`язку з чим такі документи є належними доказами щодо визначення вартості товару і були витребувані митним органом при перевірці даних митної вартості товару.

Твердження відповідача про розбіжності у валюті при проведенні розрахунку є помилковими, з огляду на таке.

Відповідно до п.4.4 контракту сторони домовились, що валютою ціни платежів контракту є долар США.

Натомість відповідно до додатку №2 до контракту від 04.09.2018 пункт 4.4. викладено в новій редакції, а саме валюта платежу може не відповідати валюті ціни. Перерахунок валюти ціни у валюту платежу здійснюється по курсу НБУ на дату перерахування іноземної валюти.

Суд звертає увагу, що митна вартість товару визначається за погодження сторін.

Згідно до наявних в матеріалах справи митних декларацій, сертифікатів дезінфекції, сертифікатів ступінь зношеності товару встановлено у 25%.

А тому доводи відповідача щодо не зазначення ступені зношеності товару не відповідає дійсним обставинам справи.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем під час проходження процедури митного оформлення товарів надано до митного органу документально підтверджені дані про ціну договору. Ці дані містилися у документах, поданих за переліком, передбаченим частинами першою, другою, третьою статті 54 МК України.

Вказане зумовлює висновок суду про подання позивачем до митного органу повного пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості імпортованих товарів за основним методом, натомість відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідач не спростував, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідач не довів.

Суд також звертає увагу, що між позивачем та продавцем товару - PROFIT TRADE GROUP S.R.O. проведено звірку отримання платежів за контрактом за період жовтень-грудень 2019 року.

Згідно до долученого до матеріалів справи листа від 06.03.2020, підписаного та скріпленого печатками обох договірних сторін, виставлені у інвойсах за грудень 2019 суми відповідають митній вартості товару, що був заявлений у митних деклараціях, поданих до митного оформлення в межах спірних правовідносин.

Вказане додатково підтверджує, що заявлена ТзОВ «ДІА-ГРУП ПЛЮС» митна вартість імпортованих товарів відповідає розміру, зазначеному у митних деклараціях.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач вказаного обов`язку не виконав, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази правомірності прийняття Галицькою митницею рішення про коригування митної вартості товарів: від 09.12.2019 №UA209000/2019/210013/2; від 09.12.2019 №UA209000/2019/210014/2; від 16.12.2019 №UA209000/2019/210034/2; від 16.12.2019 №UA209000/2019/210035/2; від 18.12.2019 №UА209000/2019/210047/2; від 19.12.2019 №UА209000/2019/210048/2; від 19.12.2019 №UА209000/2019/210054/2; від 23.12.2019 №UА209000/2019/210075/2.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку рішенням відповідача, які зумовили звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів від 09.12.2019 №UA209000/2019/210013/2; від 09.12.2019 №UA209000/2019/210014/2; від 16.12.2019 №UA209000/2019/210034/2; від 16.12.2019 №UA209000/2019/210035/2; від 18.12.2019 №UА209000/2019/210047/2; від 19.12.2019 №UА209000/2019/210048/2; від 19.12.2019 №UА209000/2019/210054/2; від 23.12.2019 №UА209000/2019/210075/2 не відповідають визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям поведінки відповідача при їх прийнятті та порушують право позивача на митне оформлення товару у заявленій ним митній вартості, тому їх слід визнати незаконними та скасувати, задовольнивши позов повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору на загальну суму 2 102 грн, сплаченого за платіжним дорученням від 21.01.2020 №UA958.

Керуючись ст.ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІА-ГРУП ПЛЮС» (вул. Стрйська, 98/207, м. Львів, 79026, ) до Галицької митниці Держмитслужби (вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000, ) про визнання протиправними та скасування рішень, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 09.12.2019 №UA209000/2019/210013/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 09.12.2019 №UA209000/2019/210014/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 16.12.2019 №UA209000/2019/210034/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 16.12.2019 №UA209000/2019/210035/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 18.12.2019 №UА209000/2019/210047/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 19.12.2019 №UА209000/2019/210048/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 19.12.2019 №UА209000/2019/210054/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 23.12.2019 №UА209000/2019/210075/2.

Стягнути з Галицької митниці Держмитслужби (вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000, ) за рахунок бюджетних асигнувань в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІА-ГРУП ПЛЮС» (вул. Стрийська, 98/207, м. Львів, 79026, ) 2 102 (дві тисячі сто дві) грн судових витрат у вигляді судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 серпня 2020 року.

Суддя О.П. Хома