Справа № 500/1582/20
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1582/20

26 серпня 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання Шаблій Ю.П., позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - Смільської В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач), в якій позивач просить:

- визнати дії, бездіяльність Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до трудового стажу період навчання в вищому навчальному закладі згідно з записом №7 трудової книжки громадянина ОСОБА_1 , тобто з 01 вересня 1977 року по 30 вересня 1982 року включно;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсійного забезпечення з врахуванням повного трудового стажу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що він з травня 2019 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач, неодноразово звертався до відповідача із скаргами щодо неповного врахування до загального стажу роботи періоду навчання у вищому навчальному закладі згідно запису №7 в трудовій книжці та просив дорахувати до робочого стажу ще три місяці перебування у вищому навчальному закладі та зробити відповідний перерахунок призначеної пенсії. Проте, відповідач неодноразово роз`яснював у листах-відповідях про те, що ОСОБА_1 зараховано період навчання з 01.09.1977 по 11.06.1982 згідно копії диплома про навчання та зазначає, що зарахування до страхового стажу період перебування на військових зборах законодавством не передбачено.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо відмови в зарахуванні до загального стажу вказаних періодів протиправною.

Ухвалою суду від 07.07.2020 поновлено позивачу строк звернення до суду, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відмовлено в задоволенні клопотання про надання безоплатної правової допомоги та призначено у справі судове засідання на 26.08.2020.

Відповідач надав суду 23.07.2020 відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач неодноразово звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із скаргами щодо неповного врахування до загального стажу роботи періоду навчання у вищому навчальному закладі згідно запису №7 в трудовій книжні, у яких просив дорахувати до робочого стажу ще три місяці перебування у вищому навчальному закладі та зробити відповідний перерахунок призначеної пенсії.

Відповідач неодноразово повідомляв позивача листами про те, що до страхового стажу йому зараховано період навчання з 01.09.1977 по 11.06.1982 згідно копії диплома про навчання. Зарахування до страхового стажу періоду перебування на військових зборах законодавством не передбачено.

Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач подав відповідь на відзив 03.08.2020.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Заслухавши вступне слово позивача та представника відповідача, розглянувши наявні матеріали та з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з травня 2019 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

Позивач, 12 липня 2019 року вперше звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із скаргою щодо неповного врахування до загального стажу роботи періоду навчання у вищому навчальному закладі згідно запису №7 в трудовій книжні, у якій просив дорахувати до робочого стажу ще три місяці перебування в вищому навчальному закладі та зробити відповідний перерахунок призначеної пенсії (аркуш справи 16).

Відповідач надіслав 17.07.2019 лист №487/М-11, у якому було роз`яснено, що ОСОБА_1 зараховано період навчання з 01.09.1977 по 11.06.1982 згідно копії диплома про навчання. Зарахування до страхового стажу період перебування на військових зборах законодавством не передбачено (аркуш справи 17-18).

22 липня 2019 року позивач повторно звернувся із скаргою до відповідача у якій просив у строки передбачені чинним законодавством розглянути повторно скаргу та надати письмову вмотивовану відповідь па підставі яких норм права період навчання в ВПЗ врахований лише частково (аркуш справи 19-20)

24 липня 2019 року позивач подав заяву про долучення додаткових матеріалів до повторної скарги, а саме Постанови КМУ №48 від 01.02.2012 «Про затвердження порядку проведення військової підготовки громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу» (аркуш справи 21).

09 серпня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про долучення копії витягу з наказу виданого архівом НУ «Львівська політехніка» (аркуш справи 22).

Відповідач надав лист №506/М-11, 513/М-11, 563/М-11 від 19.08.2019 у якому зазначено, що в копії архівної довідки, яку долучено до звернення, вказано, що ОСОБА_1 закінчив теоретичний і практичний курс навчання 30.06.1982 (наказ № 1092-4-01) про що йому видано диплом з відзнакою ЖВ-1 № НОМЕР_1 реєстраційний номер № 1418. Одночасно в цій же довідці зазначено, що позивача направлено на військові збори в період з 01.07.1982 по 30.09.1982.

Пунктом 6 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачені такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, па особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Таким чином, до страхового стажу позивачу зараховано період навчання з 01.09.1977 по 11.06.1982 згідно копії диплома про навчання. Зарахування до страхового стажу періоду перебування на військових зборах законодавством не передбачено (аркуш справи 23-24).

10 жовтня 2019 року позивач повторно звернувся з скаргою до відповідача з вимогою зарахувати увесь період навчання в вищому навчальному закладі згідно запису № 7 трудової книжки та не порушувати права і законні інтереси суб`єкта звернення (аркуш справи 25-28).

Відповідач надав 22.10.2019 лист №768/М-11, у якому зазначено, що в копії архівного витягу з наказу по Львівському ордену Леніна політехнічного інституту ім. Ленінського комсомолу від 28.06.1982 №1092-4-01, який долучено до звернення вказано, що позивача направлено на військові збори в період з 01.07.1982 по 30.09.1982. У наданих копіях архівного витягу територіального архівного відділу галузевого державного архіву Міністерства оборони України та довідки виданої Тернопільським об`єднаним військовим комісаріатом Тернопільської області теж зазначено, що в вищевказаний період перебував на військових зборах.

У пункті 6 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» чітко передбачені види військової служби, серед переліку яких нема військових зборів.

Крім того, пунктом 8 статті 2 цього Закону зазначено, що проходження зборів - це виконання військового обов`язку в запасі у мирний час і відповідно не являється різновидом військової служби. Відповідно довідка про період військової служби за період з 01.07.1982 по 30.09.1982 позивачем не надавалась (аркуш справи 29).

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із скаргою до Пенсійного фонду України із вимогою зарахувати увесь період навчання в вищому навчальному закладі згідно запису № 7 трудової книжки та не порушувати права і законні інтереси суб`єкта звернення (аркуш справи 30-32).

Департамент пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України надав лист від 26.11.2019 №27554/М-11, у якому повідомлено, що згідно статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується, зокрема, час навчання у вищих навчальних закладах та військова служба.

Враховуючи вищевикладене, на підставі уточнюючої довідки від 22.08.2019 №68-43-595, виданої Національним університетом «Львівська політехніка», до страхового стажу позивача зараховано період навчання з 01.09.1977 по 30.06.1982 та період проходження військової служби з 26.10.1984 по 04.12.1986 (на підставі військового квитка) (аркуш справи 33).

Не погоджуючись із діями відповідача, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) «Про пенсійне забезпечення» та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV чоловіки набувають право на пенсію за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 25 років з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року.

Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 17 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Пунктом "д" частини 3 статті 56 Закону №1788-XII визначено, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Згідно з пунктом 8 Порядку №637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Як встановлено з матеріалів справи, предметом спору є неврахування до страхового стажу періоду проходження навчальних зборів 01.07.1982 по 30.09.1982 у вищому навчальному закладі "Львівському ордена Леніна політехнічному інституті ім. Ленінського комсомолу".

Суд зазначає, що частинами 1, 4 статті 11 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII військова підготовка громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу проводиться у вищих військових навчальних закладах та у військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів.

Військова підготовка за програмою підготовки офіцерів запасу включається до навчальних планів вищого навчального закладу як окрема навчальна дисципліна. Програми військової підготовки розробляються згідно з вимогами кваліфікаційних характеристик офіцерів запасу за відповідною військово-обліковою спеціальністю. Порядок розроблення та затвердження кваліфікаційних характеристик офіцерів запасу та програм військової підготовки офіцерів запасу визначається Міністерством оборони України.

Згідно з пунктом 13 Порядку проведення військової підготовки студентів вищих навчальних закладів за програмою підготовки офіцерів запасу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 лютого 2012 року №48 (далі - Порядок №48) військова підготовка здійснюється у формі навчальних занять, самостійної роботи студентів, практичної підготовки, навчального збору, контрольних заходів.

Пунктом 15 Порядку №48 визначено, що громадяни, які мають ступінь вищої освіти не нижче бакалавра, пройшли теоретичний і практичний курс навчання з військової підготовки у відповідному військовому навчальному підрозділі чи вищому військовому навчальному закладі та комплексні практичні заняття з вивчення курсу первинної військово-професійної підготовки, залучаються до проходження навчального збору, передбаченого програмою військової підготовки.

Навчальний збір організовується після закінчення навчання у військовому навчальному підрозділі чи вищому військовому навчальному закладі у поточному році або за рахунок часу, відведеного на канікулярну відпустку здобувачів вищої освіти.

Під час навчального збору на громадян поширюються права та обов`язки, встановлені актами законодавства для військовозобов`язаних, призваних на збори.

Навчальний збір проводиться у військових частинах (на кораблях) або у вищих військових навчальних закладах (військових інститутах), які мають відповідну матеріально-технічну базу для проведення практичного навчання.

Порядок призову і направлення студентів та інших осіб на навчальний збір, проходження перед початком навчального збору медичного огляду визначається Міноборони разом з Генеральним штабом Збройних Сил (пункт 17 Порядку №48).

Згідно з пунктом 19 Порядку №48 навчальний збір завершується складенням студентами та іншими особами екзамену.

Спільним наказом Міністерства оборони України та Міністерством освіти і науки України від 14.12.2015 №719/1289, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за №1678/28123, затверджено Інструкцію про організацію військової підготовки громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу (далі - Інструкція №719/1289), відповідно до пунктів 2, 3 Розділу І якої, військову підготовку за програмою підготовки офіцерів запасу (далі - військова підготовка) на добровільних засадах проходять громадяни, які мають або здобувають ступінь вищої освіти не нижче бакалавра, придатні до військової служби за станом здоров`я та морально-діловими якостями.

Військова підготовка проводиться у військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів (далі - ВНП) або у вищих військових навчальних закладах (далі - ВВНЗ).

Пунктом 1 Розділу ІІІ Інструкції №719/1289 військова підготовка громадян організовується і проводиться згідно з вимогами Закону України "Про вищу освіту", Порядку проведення військової підготовки громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 лютого 2012 року №48(зі змінами), та цієї Інструкції.

Військова підготовка включається до освітніх (освітньо-професійних чи освітньо-наукових) програм підготовки та навчальних планів вищого навчального закладу, здобувачі вищої освіти якого проходять військову підготовку як окрему навчальну дисципліну, і складається з теоретичного і практичного курсів військової підготовки у військовому навчальному підрозділі або у вищому військовому навчальному закладі, комплексних практичних занять з вивчення курсу первинної військово-професійної підготовки на базі військових частин або навчальних центрів вищих військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів) та навчального збору.

Згідно з пунктами 1-4 Розділу ІV Інструкції №719/1289 громадяни, які мають або здобувають ступінь вищої освіти не нижче бакалавра та пройшли теоретичний і практичний курси навчання з військової підготовки у відповідному ВНП або ВВНЗ, залучаються до проходження передбаченого програмою військової підготовки навчального збору.

Навчальний збір проводиться у військових частинах (на кораблях) або у ВВНЗ (військових інститутах), які мають відповідну польову навчально-матеріальну базу для проведення практичного навчання.

Проведення навчального збору є завершальним етапом військової підготовки громадян.

На навчальному зборі вдосконалюються командирські та методичні навички громадян, отримані ними під час засвоєння програми військової підготовки у ВНП (ВВНЗ), виконуються вправи зі стрільб, водіння військової (бойової) техніки та вирішуються інші практичні завдання.

Пунктом 11 Розділу ІV Інструкції №719/1289 передбачено, що на період проходження навчального збору на громадян, які проходять військову підготовку, поширюються всі права та обов`язки військовозобов`язаних згідно з законодавством. Громадяни, які проходять військову підготовку, під час збору іменуються солдатами, а ті з них, які проходять або пройшли раніше військову службу в Збройних Силах України i мають військові звання, - за їх військовими званнями.

Пунктом 10 Розділу V Інструкції №719/1289 громадянам України, які здобули вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем не нижче бакалавра, пройшли повний курс військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу, склали встановлені іспити та атестовані до офіцерського складу, присвоюється відповідне первинне військове звання офіцера запасу. У разі потреби вони за наказом Міністра оборони України підлягають призову для проходження військової служби осіб офіцерського складу або за їх бажанням можуть бути прийняті на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.

Відповідно до частини 6 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», одним із видів військової служби є: військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів) навчання.

Враховуючи зазначене, суд критично оцінює твердження представника відповідача про те, що зарахування до страхового стажу періоду перебування на військових зборах законодавством не передбачено.

Як випливає із матеріалів справи, а саме із копії трудової книжки позивача, він 01.09.1977 зарахований студентом 1-го курсу ЭМФ наказ №1360-4 від 31.08.1977 та 30.09.1982 закінчив навчання ЭМФ наказ №1092-4 від 28.06.1982 (аркуш справи 8).

Як підтверджено матеріалами справи, згідно копії диплому Серії НОМЕР_2 у 1977 році вступив до Львівського ордена Леніна політехнічного інституту і в 1982 році закінчив повний курс означеного інституту за спеціальністю «Електропривод та автоматизація промислових установок». Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 11.06.1982 присвоєно кваліфікацію інженер-електрик (аркуш справи 9).

Відповідно до архівної довідки та витягу з наказу від 28.06.1982 №1092-4-01 виданої національним університетом "Львівська політехніка", ОСОБА_1 був направлений на військові збори з 01.07 по 30.09.1982 і йому продовжували виплачувати стипендію на час перебування на зборах (з 01.07 по 30.09.1982) та надано відпустку за рахунок підприємства з 01 по 31.10.1982, у зв`язку із закінченням навчання (наказ від 28.06.1982 №1092-4-01) та отримав диплом з відзнакою (аркуш справи 10).

Також, відповідно до довідки в 18.09.2019 №К/82 виданої ОСОБА_1 про те, що він дійсно проходив навчання у військовому навчальному підрозділі Львівського політехнічного інституту, зокрема у період з 01.07.1982 по 28.09.1982 - пройшов військовий навчальний збір при військовій частині НОМЕР_3 (аркуш справи 15).

Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що позивач закінчив навчання саме 30.09.1982, оскільки випуск студента відбувся саме 30.09.1982, а не 11.06.1982 як стверджує відповідач у відзиві.

Тобто, фактично, навчальний процес не завершувався з рішенням Державної екзаменаційної комісії про одержання позивачем кваліфікації інженер-електрик, а тривав до завершення проходження позивачем військових навчальних зборів та випуску позивача як студента з навчального закладу 30.09.1982.

Таким чином, відмовляючи позивачу в перерахунку його пенсії, з урахуванням періоду проходження навчальних зборів з військової підготовки з 01.07.1982 по 30.09.1982, відповідач діяв всупереч нормам чинного законодавства.

Проте, позивач у позовних вимог просить зарахувати до трудового стажу період навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1977 по 30.09.1982 включно, з приводу цього суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу на те, що пенсійним органом було зараховано до страхового стажу період навчання з 01.09.1977 по 11.06.1982, що підтверджується матеріалами справи, а тому, з урахуванням заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період навчання у вищому навчальному закладі, а саме: періоду навчання у "Львівському ордена Леніна політехнічному інституті ім. Ленінського комсомолу" з 1 липня 1982 року по 30 вересня 1982 року.

Поряд з цим, щодо вимог позивача зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсійного забезпечення з врахуванням повного трудового стажу, суд зазначає наступне.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки. Призначення пенсії є дискрецією пенсійного органу.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

З урахуванням викладеного суд вважає необхідним застосувати вимоги ч.4 ст.245 КАС України, якою встановлено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Перерахунок пенсійного забезпечення, які реалізовуються в процесі прийняття рішення про перерахунок пенсії, тож на цьому етапі зазначені вимоги позивача є передчасними.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Частинами 1,3 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з квитанції від 06.07.2020 позивачем сплачено судовий збір за подання вказаного адміністративного позову у загальному розмірі 840,80 грн.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовної заяви позивача та оскільки вимозі про зобов`язання відповідача вчинити певні дії передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача, судовий збір за другу вимогу позивача не стягувався, суд вважає за можливе стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 840,80 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу роботи періоду навчання у вищому навчальному закладі, а саме: періоду навчання у "Львівському ордена Леніна політехнічному інституті ім.Ленінського комсомолу" з 1 липня 1982 року по 30 вересня 1982 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи період навчання у вищому навчальному закладі, а саме: періоду навчання у "Львівському ордена Леніна політехнічному інституті ім.Ленінського комсомолу" з 1 липня 1982 року по 30 вересня 1982 року.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору сплаченого за подання адміністративного позову в сумі 840 грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 серпня 2020 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 місцезнаходження/місце проживання АДРЕСА_1 ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4

відповідач:

-Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області місцезнаходження/місце проживанняМайдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769;

Головуючий суддя Осташ А.В.