Справа № 348/998/20
Суддя: Грещук Р. П.
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/998/20

26 серпня 2020 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Нагорняк Г.М.,

з участю представника позивача, адвоката - Капака В.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Надвірна справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Капак В.М. позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав з підстав, наведених в адміністративному позові. Просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії АЕМ №2630979 від 04.06.2020 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Представник відповідача Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області в судове засідання повторно не прибув.

Про дату, час та місце розгляду даної справи відповідач повідомлявся судом заздалегідь та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, долучені до матеріалів справи, про причини неявки свого представника суд не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.77 КАС України, і на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи та за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_1 з наступних підстав.

Відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В судовому засіданні встановлено, що постанова серії АЕМ №2630979 від 04.06.2020 року складена відносно ОСОБА_1 в зв`язку з тим, що він 04.06.2020 року приблизно о 09 год 27 хв керував автомобілем марки «SKODA OKTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Надвірна по вул. Чорновола, здійснив зупинку на перехресті вулиць Соборна-Чорновола, чим порушив п. 15.3 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Зокрема, як пояснив в судовому засіданні представник позивача, 04.06.2020 року близько 09 год 27 хв в м. Надвірна на вул. Чорновола, до автомобіля, який користується позивач по справі підійшов інспектор старший лейтенант поліції Арсенич І.М. та повідомив, що позивач здійснив зупинку на перехресті вулиць в недозволеному місці, тобто порушив п. 15.3 ПДР України. Позивач ОСОБА_1 в свою чергу не погодився з іспекторм та пояснив останньому, що жодного пункту ПДР України він не порушував, адже він не зупинявся, а здійснював розворот, однак у зв`язку з тим, що рух йому перекрив фургон, він пригальмував, щоб переконатися у безпечності маневру, адже огляд був обмежений. Однак, поліцейський повідомив, що виносить постанову.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження орагнів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про державний рух.

Згідно п. 15.1 ПДР України, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Відповідно до п. 15.2 ПДР України, за відсутності спеціально відведених місцях чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Згідно п. 15.3 ПДР України, у населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяється на лівому боці дороги, що має по одній смузі для руху кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1, також на лівому боці дороги з одностороннім рухом.

Якщо дорога має бульвар або розділювану смугу, зупинка і стоянка транспортних засобів біля них забороняється.

п. 15.9 (г) передбачає, що зупинка забороняється на перехресті та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу за винятком зупинки для надання переваги в русі за зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Таким чином, як з"ясовано в судовому засіданні, іспектор формулюючи суть правопорушення, мав би посилатися на п. 15.9 (г), а не п. 15.3 ПДР України.

При цьому, як уже зазначалося, позивач не здійснював зупинку, а робив маневр розвороту згідно п. 10.4 ПДР України та пригальмував перед завершенням маневру, щоб переконатися у його безпечності, адже із вул. Шевченка рухався транспортний засіб в напрямку вул. Чорновола.

На переконання суду, а в даній дорожній обстановці ОСОБА_1 діяв не всупереч ПДР України, а у відповідності до них.

Однак, з постанови не вбачається, передбачених ст.251 КУпАП доказів щодо вчинення ОСОБА_1 порушень ПДР України.

Отже, як встановлено в судовому засіданні, крім оскаржуваної постанови, жодних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, працівники поліції не надали. Під час складення постанови, поліцейський не слухав пояснення правопорушника.

В оскаржуваній постанові в графі «до постанови додається» нічого не вказано. Тобто, не наведено доказів, на яких грунтується висновок посадової особи про встановлення факту вчинення правопорушення, відсутнє посилання на покази свідків, що в цілому свідчить про відсутність належного обгрунтування наведених обставин та їх доведеність допустимими доказами.

Таким чином, суд вважає, що поліцейський виніс постанову серії АЕМ №2630979 від 04.06.2020 року необ`єктивно та без з`ясування всіх обставин не надавши жодного доказу їх вчинення, як того вимагає КУпАП, виніс постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Зазначені обставини в судовому засіданні не спростовані відповідачем по даній справі Надвірнянським ВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних, згідно яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної зідповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, до постанови не додано жодного доказу в розумінні ст.251 КУпАП, а відсутність таких доказів свідчить про недослідження обставин справи.

Зі змісту ст.77 КАС України випливає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Оскільки відповідач по справі в силу норм ст.2 КАС України є суб`єктом владних повноважень, то застосуванню при розв`язанні спору підлягають норми ч.2 ст.77 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання суду, в судовому засіданні не здобуто доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Таким чином, на підставі наведеного, оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що постанова серії АЕМ №2630979 від 04.06.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді 225 грн. штрафу підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.38, 268 КУпАП, ст.ст.77, 210, 211, 241-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити.

Постанову інспектора Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції Арсенича Ігора Миколайовича, серії ЕАМ №2630979 від 04.06.2020 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати, а провадження у справі - закрити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.4 ст.286 КАС України через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Грещук Р.П.