Справа № 120/58/20-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 серпня 2020 р. Справа № 120/58/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бошкової Ю.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука В.В.,

представника позивача: Москалюка О.В.,

представника відповідача: Тушевської Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до: управління Держпраці у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування наказу і постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування наказу і постанови.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі наказу управління Держпраці у Вінницькій області "Про проведення інспекційного відвідування" працівниками управління Держпраці проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 з метою перевірки додержання законодавства про працю в частині укладення трудових договорів із працівниками. За результатами вказаної перевірки складено акт інспекційного відвідування у якому зафіксовано порушення позивачем законодавства про працю - допуск до роботи без укладення трудового договору та повідомлення контролюючого органу. За результатами розгляду справи про накладення штрафу управлінням Держпраці у Вінницькій області прийнято постанову про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 штрафу. Позивач вказує, що оскаржені наказ та постанова є протиправними та такими, що винесені без достатніх на те правових підстав. Разом із тим зазначає, що підставою для проведення перевірки слугувало анонімне звернення, що прямо суперечить нормам чинного законодавства. Більш того, на момент проведення перевірки на підприємстві рахувалось три найманих працівники, з якими укладено трудові договори та надіслано повідомлення до податкового органу.

Разом із позовом на адресу суду надійшла від позивача заява про виклик інспектора праці Жовтяк В.Г. у якості свідка, який може надати інформацію, пов`язану із предметом позову.

Ухвалою суду від 14.01.2020 року позовну заяву залишено без руху.

23.01.2020 року позивачем усунуто виявлені ухвалою суду від 14.01.2020 року недоліки.

Ухвалою суду від 31.01.2020 року відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 24.02.2020 року.

21.02.2020 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що управління Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 2 «Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю», передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до Положення № 96, вимог Конвенції Міжнародної організації праці № 81 про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, яка ратифікована Законом України від 08.09.2004 року № 1985-ІV, Конвенції Міжнародної організації праці № 129 про інспекцію праці в сільському господарстві, яка ратифікована Законом України від 08.09.2004 № 1986- IV, на підставі пп.3,5 п.5 Порядку, листа Держпраці від 11.09.2019 №4151/4.4.1-ЗВ-19, на підставі наказу начальника управління від 25.10.2019 року №952-0 та направлення на проведення інспекційного відвідування від 25.10.2019 року № 5328/04-03 головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Жовтяком В.Г. проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 з питань додержання законодавства про працю. Інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 було проведено з підстави, визначеної п.п.3 п.5 Порядку, а саме: за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань виключно з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту ініційовано за наслідками розгляду та на підставі листа Держпраці від 11.09.2019 року № 4151/4/4.1-ЗВ-19.

28.10.2019 року інспектором праці відповідно до п. 11 Порядку винесена вимога про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Разом з тим, пунктом 16 Порядку передбачається, що у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, перевищення строків проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, визначених пунктом 10 цього Порядку, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних підстав, який у разі можливості підписується об`єктом відвідування або іншою уповноваженою ним особою.

Внаслідок відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням було складено Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування № ВН1613/195/НП від 28.10.2019 року, у якому зазначено, що строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 07.11.2019 року.

Акт про неможливість та вимога інспектора про надання документів були надіслані ФОП ОСОБА_1 рекомендованим листом з описом № 307 29.10.2019 року.

07.11.2019 року під час виходу інспектора на місце здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , головним державним інспектором Жовтяком В.Г. у присутності головного державного інспектора С.В. Дисюка складено акт про відмову від надання письмових пояснень та документів, в якому також було зазначено, що усно ФОП ОСОБА_1 пояснив, що у нього працюють офіційно лише три працівники; документи в підтвердження чи спростування інспектору праці не надано.

08.11.2019 року державним інспектором було складено Акт інспекційного відвідування №ВН1613/195/НП/АВІ у двох примірниках за формою, визначеною Наказом № 1338 та надано для ознайомлення та підпису ФОП ОСОБА_1 . В свою чергу, ФОП ОСОБА_1 письмово було повідомлено, що «в связи обстоятельствами подписать материалы акта не имею возможности; прошу материалы проверки направить по адресу: АДРЕСА_1 ».

11.11.2019 року Акт інспекційного відвідування від 08.11.2019 року № ВН1613/195/НП/АВ та Припис від 08.11.2019 № ВН1613/195/НП/А були надіслані на вказану адресу рекомендованим листом з описом № 139.

Станом на 21.11.2019 підписаний примірник Акту інспекційного відвідування від 08.1.2019 року №ВН1613/195/НП/АВ разом з приписом від 08.11.2019 № ВН1613/195/НП/А 21.11.2019, які надіслані поштовим відправленням, не повернуто та інспектором було складено Акт про відмову від підпису від 21.11.2019 № ВН1613/195/НП/АВ-ВГІ.

Крім того, звернула увагу, що відповідно до письмових пояснень працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , отриманих інспектором 28.10.2019 року встановлено, що ФОП ОСОБА_1 допустив їх до роботи за адресою АДРЕСА_2 без оформлення трудових відносин, а трудові договори укладені лише 04.09.2019 року. ОСОБА_5 працює в інтересах ФОП ОСОБА_1 з 14.10.2019 року та станом на 08.11.2019 року трудовий договір не укладено і повідомлення до територіального органу ДПС не подано. Також, працівник ОСОБА_2 в поясненні зазначив, що без укладеного трудового договору (випробувальний термін) також працює працівник ОСОБА_6 . Документів, які б спростували надані працівником пояснення ФОП ОСОБА_1 головному державному інспектору не надано.

Враховуючи викладене, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Також, 21.02.2020 року представником відповідача подано клопотання про виклик до суду в якості свідків осіб, які надавали пояснень під час проведення перевірки.

Протокольною ухвалою суду від 24.02.2020 року відкладено підготовче судове засідання на 13.03.2020 року з метою надання представнику позивача часу ознайомитись із відзивом на позовну заяву.

Ухвалою суду від 13.03.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Крім того, даною ухвалою викликано до суду в якості свідка ОСОБА_7 .

Ухвалою суду від 08.04.2020 року відкладено судове засідання та зазначено, що про дату, час та місце наступного судового засідання сторонам, які беруть участь у справі, буде повідомлено додатково після завершення запроваджених у державі комплексів обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), шляхом надсилання судових повісток за адресами їх місця реєстрації, а також засобами телефонного зв`язку, за номерами телефонів, що містяться в матеріалах справи (або будуть додатково повідомлені представниками сторін).

04.06.2020 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про призначення судового розгляду, у зв`язку із послабленням карантинних заходів.

Ухвалою суду від 04.06.2020 року задоволено клопотання представника позивача та призначено судове засідання на 01.07.2020 року.

Допитаний у якості свідка 01.07.2020 року ОСОБА_7 повідомив суду, що начальником Управління Держпраці у Вінницькій області винесено наказ про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , даний наказ винесений на підставі повідомлення особи. Крім того, зазначив, що він провів перевірку протягом двох днів, чому зазначено в направленні та наказі десять днів не може пояснити. Так, 07.11.2019 року він завітав на проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 з ОСОБА_8 . Оскільки ОСОБА_8 не мав службового посвідчення, тому він участі у перевірці не приймав, а лише підписав акт, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 відмовився надавати письмові пояснення. Також, ОСОБА_7 підтвердив, що такий акт не передбачений чинним законодавством, але і прямої заборони на його складання немає.

Протокольною ухвалою суду від 01.07.2020 року відкладено розгляд справи на 12.08.2020 року та викликано до суду в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2

29.07.2020 року представником позивача подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі постанови № ВН1613/195/НП/АВ/ТД-ФС від 12.12.2019 року про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 625950,00. Зазначена постанова є предметом оскарження в даній адміністративній справі.

Ухвалою суду від 11.08.2020 року зупинено стягнення на підставі постанови №ВН 1613/195/НП/АВ/ТД-ФС від 12 грудня 2019 року, винесеної управлінням Держпраці у Вінницькій області про стягнення з ФОП ОСОБА_1 штрафу в дохід держави 625950,00 грн., яка перебуває на примусовому виконанні в Арцизькому районному відділі ДВС Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) (ВП 62522769), до набрання законної сили рішення суду у справі №120/58/20-а.

12.08.2020 року в ході судового засідання судом допитано у якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Так, ОСОБА_2 допитаний судом у якості свідка повідомив, що знайомий з позивачем та за його дорученням з липня 2019 року почав підбирати осіб для працевлаштування у ФОП ОСОБА_1 . В свою чергу, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у ФОП ОСОБА_1 ніколи не працювали, оскільки відповідний цех не розпочав свою роботу, а про випробувальний термін написав сам інспектор, таке формулювання він не розуміє, а решта осіб, у яких відбирали пояснення таке формулювання переписали.

ОСОБА_3 пояснив суду, що влітку 2019 року позивач запропонував йому роботу з вересня 2019 року. Першу заробітну плату отримав у жовтні 2019 року, працював не довго, кілька місяців. На запитання суду про те, чому написав, що працює з липня 2019 року пояснив, що в липні йому лише запропонували роботу та свої пояснення він переписав з якогось пояснення, але з липня 2019 року точно не працював. На підприємстві був лише ОСОБА_2 , а про ОСОБА_6 та ОСОБА_5 переписав з пояснень, чи працюють вони у позивача ОСОБА_3 не відомо.

ОСОБА_5 повідомив суд про те, що позивач запропонував йому працювати різноробочим. 28.10.2019 року зайшов на підприємство дізнатись чи є робота. Про інших хлопців зазначив, що знає їх, але чи точно вони там працюють йому невідомо. Крім того, акцентував увагу суду на тому, що підприємство ще не працювало, а свої пояснення сформулював на підставі наданих пояснень інших працівників, тобто переписав на прохання перевіряючого.

ОСОБА_6 допитаний судом у якості свідка повідомив, що у серпні 2019 року звернувся до ОСОБА_2 і попросив працевлаштувати. 28.10.2109 року прийшов на підприємство запитати чи є робота. На підприємстві було 2 невідомих особи (як потім з`ясувалось це були працівники управління Держпраці у Вінницькій області), які запитали його про документи, які посвідчують особу. Він надав паспорт, дані особи подивились, щось записали і більше нічого не пояснили. Свідок подумав, що це керівництво підприємства і що його беруть на роботу.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, з підстав, наведених в адміністративному позові.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала щодо позовних вимог та просила відмовити у задоволенні позову.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, заслухавши пояснення свідків, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, встановив, що 07.08.2019 року до Департаменту податків та зборів з фізичних осіб Державної фіскальної служби України надійшло усне анонімне звернення про ухилення від сплати податків ФОП ОСОБА_1 , який здійснює господарську діяльність у Вінницькій області.

За наслідками розгляду зазначеного звернення прийняте рішення, що останнє, в силу положень ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» не підлягає розгляду, адже є анонімним та сформовано реєстраційно-контрольну картку щодо реєстрації анонімного звернення від 07.08.2019 року №Анонім/1308/ЗЗТЗ.

Копію реєстраційно-контрольної картки разом із супровідним листом № 26681/7/99-99-13-04-02-17 щодо реєстрації анонімного звернення направлено до Державної служби України з питань праці.

11.09.2019 року Державна служба України з питань праці направила до Управління Держпраці у Вінницькій області копію реєстраційно-контрольної картки щодо реєстрації анонімного звернення від 07.08.2019 року №Анонім/1308/ЗЗТЗ для врахування в роботі.

25.10.2019 року начальником управління Держпраці у Вінницькій області видано наказ № 952-0 «Про проведення інспекційного відвідування», відповідно до якого головному державному інспектору ОСОБА_7 надано право на проведення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 з питань додержання законодавства про працю.

28.10.2019 року інспектором Жовтяк В.Г. складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ВН1613/195/НП, відповідно до якого інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 неможливо провести у зв`язку із відсутністю об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням. Крім того, в акті зазначено про зупинення строку проведення інспекційного відвідування до 07.11.2019 року.

28.10.2019 року інспектором праці винесено вимогу про надання/поновлення документів №ВН1613/195/ПД, у якій зазначено, що підставою є відсутність документів, ведення яких передбачено законодавством про працю та неможливість проведення інспекційного відвідування.

29.10.2019 року акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 28 жовтня 2019 року № ВН 1613/195/НП та вимога про надання/поновлення документів № ВН 1613/195/ПД від 28 жовтня 2019 року направлені Управлінням Держпраці у Вінницькій області ФОП ОСОБА_1

30.10.2019 року Управління Держпраці у Вінницькій області звернулось до Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області із вимогою надати інформацію щодо повідомлень про прийняття на роботу ФОП ОСОБА_1 протягом 2019 року.

30.10.2019 року Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницький області у відповідь на запит № 5367/04-04 повідомило Управління Держпраці у Вінницькій області про те, що 04 вересня 2019 року від ФОП ОСОБА_1 отримано повідомлення про прийняття на роботу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та надано копії трудових договорів.

07.11.2019 року ФОП ОСОБА_1 на виконання вимоги про надання документів від 28.10.2019 року надав інспектору праці копії трудових договорів від 04 вересня 2019 року, укладених з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та копію повідомлення про прийняття працівників на роботу від 04 вересня 2019 року разом із копією квитанції.

07.11.2019 року інспекторами праці Жовтяк В.Г та Дисюк С.В. складено акт, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 відмовився надавати письмові пояснення.

08.11.2019 року о 09 год. 35 хв. ФОП ОСОБА_1 надав інспектору праці Жовтяк В.Г. заяву, в якій повідомив про неможливість підписати матеріали інспекційного відвідування за сімейними обставинами та просив направити останні за місцем його проживання.

08.11.2019 року інспектором праці Жовтяк В.Г. складено акт інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , який використовує найману працю № ВН 1613/195/НП/АВ.

Відповідно до акту інспекційне відвідування проведене у присутності ФОП ОСОБА_1 та інспектора ОСОБА_8 . Інспекційне відвідування розпочате 07.11.2019 року, завершене - 08.11.2019 року. Так, в акті міститься інформація про те, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 працюють у ФОП ОСОБА_1 з липня-серпня 2019 року, натомість трудові договори із зазначеними особами укладені лише 04.09.2019 року, а ОСОБА_5 та ОСОБА_9 станом на 28.10.2019 року працюють в інтересах ФОП ОСОБА_1 більше тижня без укладання трудових договорів.

11.11.2019 року відповідач направив на адресу позивача копію акту інспекційного відвідування від 08.11.2019 року для підписання.

21.11.2019 року інспектором праці складено акт про відмову від підпису № ВН 1613/195/НП/АВ-ВП.

22.11.2019 року Управління Держпраці у Вінницькій області повідомило відповідача про розгляд справи про накладення штрафу протягом 45 днів з дня отримання документів посадовою особою.

12.12.2019 року заступником начальника Управління Держпраці у Вінницькій області розглянуто справу про накладення штрафу на підставі Акту інспекційного відвідування від 08.11.2019 року щодо додержання законодавства про працю ФОП ОСОБА_1 та винесено постанову № ВН 1613/195/НП/АВ/П/ТД-ФС, якою на позивача накладено штраф в розмірі 625950,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Повноваження щодо нагляду і контролю за додержанням роботодавцями законодавства про працю встановлені КЗпП України та іншими нормативно-правовими актами.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою КМ України № 96 від 11 лютого 2015 року, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно із пунктом 4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України № 340 від 27 березня 2015 року, Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.

Отже, Управління Держпраці у Вінницькій області у системі органів виконавчої влади є уповноваженим територіальним органом для здійснює державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05 квітня 2007 року.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26 квітня 2017 року "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України» та статтею 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Частинами першою, другою статті 6 Закону № 877 визначено вичерпний перелік підстав для здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю).

Отже, підставами для здійснення позапланових заходів є: 1) подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; 2) виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб`єктом господарювання у документі обов`язкової звітності, крім випадків, коли суб`єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов`язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов`язаний повідомити суб`єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Невиправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу; 3) перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю); 4) звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу. У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом; 5) неподання суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів; 6) доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави; 7) настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.

Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.

Також, відповідно до підпункту 3 пункту 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться: за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту (підпункти: 1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю; 5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю; 6) за інформацією: Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати; ДФС та її територіальних органів про: невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень; факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом; роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника; Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків; працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України «Про відпустки»); роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів; роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників; 7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю).

Отже, за правовою суттю, природою та призначенням інспекційні відвідування органів Державної служби України з охорони праці належать до кола заходів державного нагляду (контролю).

Відтак, підстави інспекційних відвідувань мають узгоджуватись з положеннями ст.ст.5 і 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", а у разі виникнення правових колізій - перевага (пріоритет) у застосуванні має віддаватись саме переліченим нормам матеріального права.

Тому, суперечність у підставах призначення інспекційних відвідувань між ст.6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (затверджено постановою КМУ від 26.04.2017 року №295; далі за текстом - Порядок №295) має вирішуватись на користь закону, як правового акту вищої юридичної сили.

При цьому, суд зауважує, що у силу ч.2 ст.6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.

У свою чергу за приписами ч.4 ст.2 ст.6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Згідно частини 3 статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

У роз`ясненні Пленуму Верховного Суду України, яке міститься в Постанові від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» (пункт 5) зазначено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу, зокрема постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, накази та інструкції міністерств і відомств, підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов`язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Таким чином, за відсутності відповідного закону, котрий присвячений питанням здійснення контролю у сфері державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення слід керуватись саме приписами ч.1 ст.6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Крім того, додаткового суд зазначає, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року по справі № 826/8917/17 визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року №295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування"".

Як встановлено судом інспекційне відвідування позивача було проведено на підставі усного анонімного звернення, яке 07.08.2019 року надійшло до Департаменту податків та зборів з фізичних осіб Державної фіскальної служби України про ухилення від сплати податків ФОП ОСОБА_1 , який здійснює господарську діяльність у Вінницькій області, яке направлено до Державної служби України з питань праці. 11.09.2019 року Державна служба України з питань праці направила до Управління Держпраці у Вінницькій області копію реєстраційно-контрольної картки щодо реєстрації анонімного звернення від 07.08.2019 року №Анонім/1308/ЗЗТЗ для врахування в роботі. Разом із тим, 25.10.2019 року начальником управління Держпраці у Вінницькій області видано наказ № 952-0 «Про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 з питань додержання законодавства про працю».

Частиною 7 статті 5 Закону України «Про звернення громадян» унормовано, що у зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Згідно частини 1 статті 8 Закону України «Про звернення громадян» письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає.

Звернення громадян мають бути оформлені відповідно до вимог статті 5 Закону. У зверненні зазначаються прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина та викладається суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення має бути надруковано або написано від руки розбірливо і чітко, підписано особою (групою осіб) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або інформацію про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Письмові звернення без зазначення місця проживання, не підписані автором (авторами), а також такі, зі змісту яких неможливо встановити авторство, визнаються анонімними (пункт 5 розділу ІІ Порядку розгляду звернень та організації особистого прийому громадян у Державній службі України з питань праці та її територіальних органах, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 16 листопада 2016 року № 1339, зареєстрованого Мінюстом України 09 грудня 2016 року № 1595/29725).

Анонімні звернення розгляду не підлягають (крім анонімних повідомлень про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції»). Анонімні звернення після реєстрації доводяться до відома керівників структурних підрозділів відповідно до їх функціональних повноважень. Оригінал або копія анонімного звернення разом із другим примірником роз`яснення підшиваються до справи (пункт 16 розділу ІІ означеного Порядку).

Таким чином, при аналізі інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, керівник Управління Держпраці зобов`язаний дотриматись приписів абзацу 6 статті 3 Закону № 877-V.

Такий обов`язок вимагає від керівника відфільтровувати анонімні та явно безпідставні заяви про порушення законодавства про працю, що, в свою чергу, є правовим засобом захисту суб`єктів господарювання на етапі прийняття керівником рішення від свавілля державних органів щодо проведення перевірок на підставі наклепів або анонімних заяв конкурентів, фактично це є нічим іншим, як конвенційним принципом «згідно із законом».

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (Заява № 30856/03§43) суд наголошує, що «вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах, а також закон має передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування. Функція роз`яснення та тлумачення положень національного закону належить насамперед національним судам».

Також, відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються зокрема дата початку та дата закінчення заходу, тип заходу (плановий або позаплановий), підстави для здійснення заходу.

Так, судом встановлено, що направлення про проведення інспекційного відвідування від 25.10.2019 року № 5328/04-03 не відповідає вищенаведеним вимогам законодавства.

Направлення не містить зазначення дати початку та дати закінчення інспекційного відвідування, а відображає лише строк його дійсності. Відсутня вказівка на тип заходу, тобто чи є захід плановим чи позаплановим. Направлення від 25.10.2019 року містить зазначення підстави для здійснення інспекційного відвідування, а саме пп.3, п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, при цьому не відображені підстави, що зазначені в наказі відповідача від 25.10.2019 року №952-о.

28.10.2019 року інспектором праці складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ВН1613/195/НП з підстав відсутністю об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням та зупинено строк проведення інспекційного відвідування до 07.11.2019року.

Відповідно до п. 16 Порядку, у разі відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних підстав, який у разі можливості підписується об`єктом відвідування або іншою уповноваженою ним особою.

Відповідно до п. 17 Порядку, копія акта, зазначеного у пункті 16 цього Порядку, надсилається органам, яким підпорядкований об`єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об`єкта відвідування за своїм місцезнаходженням.

Враховуючи, що 28.10.2019 року ФОП ОСОБА_1 був відсутній за місцем здійснення своєї діяльності, а інспектором праці складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування, в подальшому, інспектор праці мав діяти у спосіб та порядок передбачений п. 17 Порядку.

Натомість, інспектором праці зупинено строк на проведення інспекційного відвідування.

Відповідно до п. 18 Порядку, у разі відсутності/ненадання документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення та/або надання документів. Під час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

З наведеного вбачається, що підставою для зупинки строку проведення інспекційного відвідування є відсутність або неподання об`єктом відвідування документів, ведення яких передбачено законодавством про працю.

В свою чергу, інспектором праці в акті від 28.10.2019 року встановлена лише обставина відсутності суб`єкта відвідування, та не відображені обставини щодо відсутності або ненадання об`єктом відвідування документів.

Разом із тим, зупинення строку проведення інспекційного відвідування здійснено інспектором праці без достатньої правової підстави з порушенням положень нормативно-правових актів.

Отже, суд доходить висновку, що наказ відповідача щодо проведення інспекційного відвідування позивача є протиправним, винесеним в супереч нормам чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Так, Верховний Суд при у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справи № 420/6544/18 24 жовтня 2019 року дійшов висновку про те, що порушення контролюючим органом порядку проведення перевірки суб`єкта господарювання є достатньою підставою для скасування результатів такої перевірки.

Відтак, враховуючи незаконність проведення інспекційного відвідування, постанова про накладення стягнення, видана на підставі такого наказу, також є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

В свою чергу, в ході судового розгляду даної справи судом також досліджено законність винесеної постанови та встановлено наступне.

Відповідно до частин першої-третьої статті 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як установлено судом та не заперечується представниками відповідача, підтверджується показами свідків з 05.09.2019 року на підприємстві ФОП ОСОБА_1 працюють ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . З даними громадянами укладено трудові договори, відповідно до яких сторони угоди домовились про прийняття умови праці.

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що повідомлення про прийняття працівника на роботу направлено до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та до територіального органу Державної податкової служби 04.09.2019 року. Вказані обставини відповідачем не заперечено і спростовано допустимими, достатніми та належними доказами.

Таким чином, установлено, що станом на день проведення інспекційного відвідування (з 07.11.2019 по 08.11.2019 року) Головне управління ПФУ у Вінницькій області було повідомлене про прийняття працівника на роботу та надіслано повідомлення про прийняття працівників на роботу до територіального органу Державної податкової служби.

Наведені обставини дають змогу суду дійти висновку, що при прийнятті на роботу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ФОП ОСОБА_1 вчинив усі необхідні дії для належного оформлення трудових відносин та момент проведення перевірки дані особи працювали на законних підставах.

Щодо перебування на території підприємства ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 28.10.2019 року, суд зазначає, що згідно показів свідків, які надали зазначені особи, вони прийшли на підприємство з метою працевлаштування. 28.10.2019 року дане підприємство не працювало, і вони не виконували жодної роботи. Більш того, як зауважив представник позивача та свідки цех, в якому вони мали намір працювати так і не розпочав свою роботу.

Отже, судом не встановлено умислу позивача допускати працівника до роботи без належного оформлення трудових відносин, що свідчить про відсутність складу правопорушення, визначеного статтею 24 Кодексу законів про працю України.

Окремо суд звертає увагу і на те, що під час розгляду даної справи встановлено порушення порядку проведення перевірки, зокрема, на акті перевірки та поясненнях міститься підпис інспектора праці Дисюка С.В., якого не було уповноважено на проведення відповідної перевірки та на момент проведення перевірки він не мав посвідчення інспектора праці, що в свою чергу не заперечується представниками відповідача.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до статті 3 Конституції України та статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Відповідно до статті 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд зазначає, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги судочинства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Суд враховує, що у справі "Беєлер проти Італії" Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09 січня 2007 року у справі "Інтерсплав" проти України" Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати "справедливий баланс" між інтересами особи і суспільства.

Враховуючи наведене та те, що при призначенні інспекційного відвідування, кваліфікації виявленого у ході інспекційного відвідування порушення відповідач діяв за відсутності достатніх правових підстав, безпідставність та необґрунтованість винесеного припису, а також враховуючи, що матеріали справи не містять доказів, що дії позивача призвели до порушення трудового законодавства, зокрема і прав працівників, суд вважає, що оскарженими наказом та постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами відповідача порушено необхідний баланс для позивача між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані застосовані заходи відповідальності за порушення законодавства про працю.

Отже, вирішуючи спір, суд дійшов висновку, що наслідки проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 не є пропорційними, оскільки їх застосування не матиме наслідком досягнення справедливого балансу між інтересами господарюючого суб`єкта та публічними інтересами. Звинувачення суб`єктом владних повноважень особи у порушенні закону не може ґрунтуватись на припущеннях, бути узагальненим, без наведення ґрунтовних підстав для прийняття рішення. Контроль легальності дії особи має здійснюватись на підставі закону, забезпечуючи необхідний баланс інтересів, об`єктивність та справедливість. На переконання суду, наведеним умовам не відповідають дії та наказ відповідача щодо організації та проведення інспекційного відвідування, постанови про накладення штрафу.

Суд на підставі аналізу норм чинного законодавства, що врегульовує спірні правовідносини, та встановлених обставин справи у їх сукупності, перевірених доказами, дійшов висновку, що відповідач, при прийнятті постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, наказу "Про проведення інспекційного відвідування" не надав оцінку усім обставинам, діяв необґрунтовано, нерозсудливо та упереджено.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Наказ управління Держпраці у Вінницькій області від 25.10.2019 року №952-о «Про проведення інспекційного відвідування».

Визнати протиправною та скасувати постанову управління Держпраці у Вінницькій області від 12.12.2019 року №ВН1613/195/НП/АВ/П/ТД-ФС про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу в розмірі 625950,00 грн.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 4605,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань управління Держпраці у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду у повному обсязі виготовлене 26.08.2020 року.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна