Справа № 816/1233/18
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2020-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

25 серпня 2020 року м. ПолтаваСправа № 816/1233/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головка А.Б., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду та встановлення судового контролю у справі №816/1233/18 за позовом ОСОБА_1 до Бричківської сільської ради про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

12 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Бричківської сільської ради про визнання протиправною та скасування відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладену в листі від 04.04.2018 № 125; зобов`язання повторно розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 02.03.2018 з урахуванням висновків вказаних у рішенні суду; зобов`язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на правах оренди загальною (орієнтовною) площею 0,065 га для сінокосіння, яка розташована на території села Петрівка Полтавського району Полтавської області згідно клопотання від 02.03.2018.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 року у справі № 816/1233/18 визнано протиправною відмову Бричківської сільської ради у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оформлену листом від 04.04.2018 № 125 та зобов`язано Бричківську сільську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 02.03.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з урахуванням висновків суду.

На виконання вказаного судового рішення, яке набрало законної сили 08.06.2018 року, Полтавським окружним адміністративним судом 19.06.2018 року видано виконавчий лист по справі №816/1233/18 про зобов`язання Бричківську сільську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 02.03.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з урахуванням висновків суду.

14.08.2020 судом одержано заяви ОСОБА_1 , подані у відповідності до приписів статей 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 року у справі № 816/1233/18, яке набрало законної сили, визнано протиправною відмову Бричківської сільської ради у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оформлену листом від 04.04.2018 № 125 та зобов`язано Бричківську сільську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 02.03.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з урахуванням висновків суду. Під час примусового виконання судового акту боржником прийнято рішення двадцятої сесії сьомого скликання Бричківської сільської ради від 07.02.2020 року, яким вирішила рішення тринадцятої сесії сьомого скликання від 22 березня 2018 року "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" по заяві ОСОБА_1 залишити без змін. На думку заявника, зазначені обставини не свідчать про фактичне виконання судового рішення та суті ухваленого на його користь рішення, а також не відповідає меті відновленого права, а фактично зводиться до відмови у виконанні рішення суду.

Надаючи оцінку аргументам ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, вказаними нормами визначено особливий порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, який здійснюється судом в процесі контролю за виконанням судових рішень.

При цьому, суд при вирішенні спору повинен встановити природу спірних правовідносин, а саме: які рішення, дії чи бездіяльність відповідача призвели до порушення прав позивача, чи такі пов`язані з виконанням рішення суду, чи вчинені відповідачем у зв`язку з виникненням нових правовідносин.

Вказана позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 12 листопада 2018 року у справі №806/3099/17 (№К/9901/50917/18).

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 звертав увагу, що стаття 383 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами застосування цієї статті є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 року у справі № 816/1233/18 визнано протиправною відмову Бричківської сільської ради у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оформлену листом від 04.04.2018 № 125 та зобов`язано Бричківську сільську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 02.03.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з урахуванням висновків суду.

На виконання вказаного судового рішення, яке набрало законної сили 08.06.2018 року, Полтавським окружним адміністративним судом 19.06.2018 року видано виконавчий лист по справі №816/1233/18 про зобов`язання Бричківську сільську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 02.03.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з урахуванням висновків суду.

07.02.2020 року боржником прийнято рішення "Про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 року за позовом ОСОБА_1 ".

За змістом рішення двадцятої сесії сьомого скликання Бричківської сільської ради від 07.02.2020 року "Про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 року за позовом ОСОБА_1 " Бричківська сільська рада, розглянувши повторно матеріали Полтавського окружного адміністративного суду по справі № 816/1233/18 від 03.05.2018 року за позовом ОСОБА_1 , на виконання ухвали суду про повторний розгляд клопотання та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в селі Петрівка, врахувавши пропозиції депутатів сільської ради та керуючись ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішила рішення тринадцятої сесії сьомого скликання від 22 березня 2018 року "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" по заяві ОСОБА_1 залишити без змін.

Згідно рішення тринадцятої сесії сьомого скликання від 22 березня 2018 року "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, так як передача даної земельної ділянки в оренду можлива лише за результатами проведення земельних торгів.

При цьому, дана підстава для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки була предметом дослідження у справі № 816/1233/18, а відтак підлягає оцінці судом при розгляді поданої заяви.

У рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 року у справі № 816/1233/18 судом враховано, що відповідно до частини 3 статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Підставою для задоволення позову у справі №816/322/16 стало саме не виконання відповідачем вимог вказаної норми в частині не надання мотивованої відмови у наданні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки згідно вимог частини 3 статті 123 Земельного кодексу України.

Так, в постанові від 08 листопада 2016 року у справі № 816/322/16 суд зазначив, що посилання відповідача на те, що передача в оренду позивачу земельної ділянки можлива лише за результатами проведення земельних торгів є необґрунтованими, оскільки позивач у клопотанні просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на правах оренди загальною (орієнтовною) площею 0,065 га саме для сінокосіння.

Проте, згідно рішення двадцятої сесії сьомого скликання Бричківської сільської ради від 07.02.2020 року "Про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 року за позовом ОСОБА_1 " суд не вбачає, що клопотання ОСОБА_1 від 02.03.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки було повторно розглянуто і боржником було прийнято мотивоване рішення згідно вимог частини 3 статті 123 Земельного кодексу України з урахуванням висновків суду.

Таким чином, дослідивши надані суду матеріали, суд зазначає, що рішення двадцятої сесії сьомого скликання Бричківської сільської ради від 07.02.2020 року "Про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 року за позовом ОСОБА_1 ", не відповідає змісту судового рішення, на виконання якого виданий виконавчий лист.

Отже, боржником не було вчинено дій, які б у повній мірі відповідали висновку судового рішення.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до частини 2 та 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

При цьому, в положеннях частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України наголошується на тому, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 2 Закону України від 05.06.2012 року №4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган; державні підприємство, установа, організація.

Зазначені приписи чинного законодавства свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

При цьому суд звертає увагу, що положеннями Кодексу адміністративного судочинства України визначено загальні та спеціальні способи судового контролю.

Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

В свою чергу, спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень закріплені статтями 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частин 1 та 6 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

При цьому, правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Відповідно до частини 1 статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Таким чином, враховуючи невиконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 року у справі № 816/1233/18 суд дійшов висновків про визнання протиправним рішення двадцятої сесії сьомого скликання Бричківської сільської ради від 07.02.2020 року "Про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 року за позовом ОСОБА_1 ".

Суд вважає за доцільне копію окремої ухвали направити до Бричківської сільської ради для вжиття заходів щодо усунення причин та умов неналежного виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 року у справі № 816/1233/18.

Щодо вимог заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Наведеною нормою встановлено право суду, а не обов`язок встановити контроль за виконанням судового рішення.

Враховуючи постановлення судом окремої ухвали в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає недоцільним встановлювати додаткові заходи контрою за його виконанням.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду та встановлення судового контролю у справі №816/1233/18 підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 14, 94, 243, 248, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду та встановлення судового контролю у справі №816/1233/18 задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення двадцятої сесії сьомого скликання Бричківської сільської ради від 07.02.2020 року "Про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 року за позовом ОСОБА_1 ".

Копію окремої ухвали направити до Бричківської сільської ради для вжиття заходів щодо усунення причин та умов неналежного виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 року у справі № 816/1233/18.

Про результати виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 року у справі № 816/1233/18 повідомити Полтавський окружний адміністративний суд протягом 30 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Другого апеляційного адміністративного суду, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя А.Б. Головко