Справа № 320/1746/20
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 серпня 2020 року № 320/1746/20
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Адміністрації Державної прикордонної служби України, про визнання протиправною та скасування постанови.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови від 02.08.2018 заступника начальника відділу Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Литвиненко Світлани Петрівни, затвердженої 02.08.2018 тимчасово виконуючим обов`язки начальника ОКПП "Київ" Гриневичем М., про заборону в`їзду в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що спірною постановою йому було заборонено в`їзд в Україну строком на три роки у зв`язку з порушенням ним порядку в`їзду та виїзду на тимчасово окуповану територію України - Автономну Республіку Крим. Правовою підставою для прийняття цієї постанови зазначені положення статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та підпункт "б" пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України".

Однак, позивач стверджує, що редакція Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", яка була чинна станом на 18.10.2016 та 21.10.2016 (дати в`їзду та виїзду позивача на територію АР Крим), не передбачала в якості підстави для заборони іноземцю в`їзду на територію України порушення ним законодавства України щодо порядку в`їзду на тимчасову окуповану територію України.

Крім того, позивач наголосив на тому, що підпункт "б" пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" набрав чинності 27.02.2018, а тому не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах.

У зв`язку з цим, позивач вважає, що підстави для встановлення йому заборони для в`їзду на територію України відсутні.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Адміністрацію Державної прикордонної служби України.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив, що 02.08.2018 під час здійснення прикордонного контролю пасажирів рейсу №846 сполучення "Київ-Мінськ" виявлено громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , з яким була проведена співбесіда, в ході якої було встановлено, що позивач 18.10.2016 в`їхав до тимчасово окупованої території АР Крим через закритий пункт пропуску "Сімферополь" авіасполученням "Москва-Сімферополь" та 21.10.2016 повернувся у зворотному порядку авіарейсом "Сімферополь Москва". Співбесіда проводилась під відео запис. Відповідач зазначив, що згідно законодавства, діючого на час в`їзду позивача до тимчасово окупованої території АР Крим та виїзду з неї, в`їзд іноземців та осіб без громадянства на тимчасово окуповану територію та виїзд з неї допускаються лише за спеціальним дозволом через контрольні пункти в`їзду виїзду. При цьому, Додатком 1 до Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. N 367, визначені контрольні пункти в`їзду на тимчасово окуповану територію України / виїзду з неї для автомобільного сполучення - "Каланчак", "Чаплина", "Чонгар", а також контрольні пункти в`їзду на тимчасово окуповану територію України / виїзду з неї для залізничного сполучення - "Херсон", "Мелітополь", "Вадим", "Новоолексіївка". У свою чергу, пункт пропуску через державний кордон та пункт контролю «Сімферополь», ідентифікаційний номер 010100, вид сполучення «повітряний», категорія «міжнародний цілодобовий»,місце розташування - Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, був тимчасово закритий згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.04.2014 №424-р.

У зв`язку з цим відповідач зазначає, що позивачем порушено порядок в`їзду та виїзду на тимчасово окуповану територію України, а тому спірна постанова була прийнята обґрунтовано та правомірно.

Відповідач також наголосив на тому, що зміст спірної постанови було доведено до позивача 02.08.2016, а у його паспортному документів проставлено відповідний штамп, у зв`язку з чим відповідач вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.08.2020 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином Російської Федерації, що підтверджується паспортом № НОМЕР_2 , який був виданий позивачу 30.11.2010 (а.с.8).

З матеріалів справи вбачається, що 02.08.2018 позивач, серед пасажирів рейсу №846 сполученням "Київ-Мінськ", проходив прикордонний контроль в пункті пропуску «Бориспіль», під час якого заступником начальника відділу - начальником 3-го відіпс впс "Бориспіль (термінал D)" капітаном ОСОБА_2 було складено довідку стосовно особи, щодо якої наявні підстави для прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну.

У вказаній довідці зазначено, що під час проведення заходів з вивчення наявності законних підстав для перетину державного кордону України було встановлено, зі слів позивача, що 18.10.2016 він незаконно в`їхав на тимчасово окуповану територію АР Крим через пункт пропуску "Сімферополь" рейсом з аеропорту "Шереметьєво" в м. Ялта, з метою відвідування хворої матері свого друга, після чого 21.10.2016 повернувся у зворотному напрямку через пункт пропуску "Сімферополь", чим порушив вимоги частини 2 статті 10 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України та Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 №367, а саме: в`їхав на тимчасово окуповану територію АР Крим та виїхав з неї з порушенням визначених цими нормативно-правовими актами вимог без отримання відповідного дозволу та поза контрольними пунктами в`їзду - виїзду (а.с.14).

Додатками до вказаної довідки є пояснення особи та копія установчої сторінки паспортного документу.

Як вбачається з письмових пояснень, підписаних ОСОБА_1 та перекладачем ОСОБА_3 , позивач зазначив, що 18.10.2016 вилетів з аеропорту "Шереметьєво" до аеропорту "Сімферополь" та поїхав до м.Ялта з метою відвідати хвору матір друга та зворотнім напрямком повернувся до Російської Федерації (а.с.15).

На підставі вказаної довідки заступником начальника відділу - начальником 3-го відіпс впс "Бориспіль (термінал D)" капітаном ОСОБА_2 було прийнято постанову від 02.08.2018 про заборону громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 Московська обл., м. Пушкіно, Російської Федерації, в`їзду в Україну строком на 3 роки.

Вказана постанова містить посилання на ст.13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та на підпункт "б" пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України".

Вказана постанова була затверджена тво начальника ОКПП "Київ" полковником Гриневичем М. 02.08.2018 (а.с.13).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття вказаної постанови, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання її протиправною та скасування, з приводу чого суд зазначає таке.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначені Законом України Про прикордонний контроль від 05.11.2009 №1710-VI (далі Закон №1710, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частин першої-другої статті 2 Закону №1710 прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.

Згідно з частинами третьою-четвертою статті 2 Закону №1710 прикордонний контроль здійснюється щодо: 1) осіб, які перетинають державний кордон; 2) транспортних засобів, що перевозять через державний кордон осіб та вантажі; 3) вантажів, що переміщуються через державний кордон.

Частиною першою статті 5 Закону №1710 визначено, що прикордонний контроль і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів та вантажів здійснюються: 1) у пунктах пропуску через державний кордон; 2) поза пунктами пропуску у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті; 3) на території суміжних держав у порядку, передбаченому статтею 26 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону №1710 перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 6 Закону №1710 початком здійснення прикордонного контролю особи, транспортного засобу, вантажу є момент подання особою паспортного, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі Державної прикордонної служби України.

Згідно з частин першої-третьої статті 7 Закону №1710 паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.

Уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України з урахуванням результатів оцінки ризиків можуть проводити повторну перевірку документів осіб, які перетинають державний кордон.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №1710 прикордонний контроль іноземців та осіб без громадянства під час в`їзду в Україну здійснюється за процедурами контролю першої лінії, а у передбачених цим Законом випадках - також за процедурою контролю другої лінії.

Частиною другою статті 9 Закону №1710 передбачено, що процедура здійснення контролю першої лінії передбачає проведення перевірки: 1) паспортного документа з метою встановлення його дійсності, наявності відповідно до вимог законодавства посвідки на постійне проживання чи візи; 2) наявності чи відсутності у базах даних Державної прикордонної служби України інформації про заборону в`їзду в Україну та про доручення правоохоронних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон; 3) відміток про перетинання державного кордону в паспортному документі іноземця або особи без громадянства.

Згідно з частиною третьою статті 9 Закону №1710 процедура здійснення контролю другої лінії проводиться за результатами аналізу та оцінки ризиків під час виконання процедури контролю першої лінії, якщо в уповноваженої службової особи Державної прикордонної служби України виникли сумніви щодо виконання іноземцем або особою без громадянства умов в`їзду в Україну, та передбачає: 1) встановлення місць відправлення та призначення, мети та умов запланованого перебування з проведенням у разі необхідності перевірки відповідних підтверджуючих документів і співбесіди; 2) з`ясування наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України.

Відповідно до частин першої-другої статті 17 Закону №1710 перетинання державного кордону громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які здійснюють переліт авіаційним транспортом, дозволяється в аеропортах (на аеродромах), відкритих для міжнародного повітряного сполучення.

Прикордонний контроль здійснюється щодо повітряних суден українських та іноземних авіакомпаній цивільної авіації, приватних повітряних суден та повітряних суден військово-транспортної авіації, які здійснюють міжнародні польоти, а також щодо осіб і вантажів, які на них знаходяться.

Відповідно до підпункту в пункту 2.1 розділу II Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонним служби України від 05.12.2011 №946 (далі - Інструкція №946, в редакції станом на момент прийняття спірної постанови), зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1564/20302, рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю приймається органом охорони державного кордону в разі: якщо іноземець порушив у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України або не виконав законних вимог посадових та службових осіб органу охорони державного кордону.

Згідно з пунктом 2.3 розділу II Інструкції №946 рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю органом охорони державного кордону приймається відповідно до Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства на строк 3 роки.

У разі наявності підстав для прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну в пункті пропуску старшим прикордонних нарядів у пункті пропуску або у разі затримання особи за незаконне перетинання державного кордону поза пунктами пропуску старшим зміни прикордонних нарядів складається довідка (пункт 3.1 розділу ІII Інструкції №946).

Пунктом 3.3 розділу ІII Інструкції №946 передбачено, що на підставі відомостей, викладених у довідці, старшим зміни готується постанова про заборону в`їзду в Україну (далі - постанова) (додаток 1).

Постанова складається у двох примірниках, які підписуються старшим зміни.

Підготовлені довідка та два примірники постанови (далі - матеріали) невідкладно надсилаються начальнику зміни оперативно-чергової служби центру управління службою органу охорони державного кордону (далі - начальник зміни) для доповіді начальнику органу охорони державного кордону або його першому заступнику (далі - уповноважена посадова особа) для прийняття рішення (пункт 3.4 розділу ІІІ Інструкції №946).

Відповідно до пункту 3.5 розділу ІІІ Інструкції №946 отримавши матеріали, начальник зміни реєструє їх у журналі обліку матеріалів щодо заборони в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства (додаток 2) та невідкладно доповідає про їх надходження уповноваженій посадовій особі для прийняття рішення. При цьому в журналі в обов`язковому порядку зазначаються час отримання матеріалів начальником зміни та час доповіді про їх надходження уповноваженій посадовій особі, що засвідчується підписом начальника зміни.

Згідно з пунктом 3.6 розділу ІІІ Інструкції №946 уповноважена посадова особа зобов`язана протягом трьох годин після доповіді розглянути отримані матеріали та, зокрема, за наявності підстав прийняти шляхом затвердження обох примірників постанови рішення про заборону іноземцю в`їзду в Україну. Затверджені примірники постанови передаються начальнику зміни;

Про прийняте рішення начальник зміни невідкладно із застосуванням засобів телефонного зв`язку інформує старшого зміни.

Строк заборони в`їзду в Україну особі обчислюється з дати затвердження постанови (пункт 3.7 розділу ІІІ Інструкції №946).

Відповідно до пункту 3.8 розділу ІІІ Інструкції №946 перший примірник постанови із зазначеним на ній рішенням та довідка зберігаються в органі охорони державного кордону, який затвердив постанову. Другий примірник постанови, завірений гербовою печаткою, штабом органу охорони державного кордону (головним відділом) надсилається в підрозділ охорони державного кордону, яким ініційовано питання про заборону в`їзду в Україну іноземцю.

Пунктом 3.9 розділу ІІІ Інструкції №946 передбачено, що після отримання в установленому порядку від начальника зміни інформації про прийняте уповноваженою посадовою особою рішення старший зміни: оголошує рішення органу охорони державного кордону, мовою якою володіє іноземець; проставляє у паспортному документі іноземця відмітку „Заборонено в`їзд в Україну терміном на ... (додаток 3), засвідчує її підписом та печаткою (додаток 4); записує рішення про заборону в`їзду в Україну до журналу обліку іноземців, яким заборонено в`їзд в Україну (додаток 5).

Як зазначено вище, постановою про заборону в`їзду в Україну від 02.08.2018, прийнятою заступником начальника відділу - начальником 3-го відіпс впс "Бориспіль" (терімнал D)" Литвиненком С., було заборонено громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Московська обл., м.Пушкіно, Російської Федерації, в`їзд в Україну строком на 3 роки.

У вказаній постанові відповідач послався на положення статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та на підпункт "б" пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України".

Позивач, обґрунтовуючи протиправність прийняття відповідачем спірної постанови, зазначив, що редакція Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", яка була чинна станом на 18.10.2016 та 21.10.2016 (дати в`їзду та виїзду позивача з тимчасово окупованої території АР Крим) не містила заборону іноземцю в`їзду на територію України у зв`язку з порушенням ним законодавства України щодо порядку в`їзду на тимчасову окуповану територію України.

Крім того, позивач наголосив на тому, що підпункт "б" пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" набрав чинності 27.02.2018.

У зв`язку з цим, позивач вважає, що підстави для встановлення заборони для в`їзду на територію України відсутні.

В свою чергу, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що підставою для прийняття спірної постанови було встановлення факту порушення позивачем правил перетину адміністративного кордону ВЕЗ "Крим", з приводу чого суд зазначає таке.

27 квітня 2014 року набрав чинності Закон України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України від 15.04.2014 №1207-VII (далі Закон №1207, в редакції, яка була чинна станом на 18.10.2016).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №1207 на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Згідно з частинами першою-другою статті 10 Закону №1207 громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в`їзду-виїзду за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

В`їзд іноземців та осіб без громадянства на тимчасово окуповану територію та виїзд з неї допускаються лише за спеціальним дозволом через контрольні пункти в`їзду-виїзду.
Порядок в`їзду іноземців та осіб без громадянства на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 №367 затверджено Порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї (далі - Порядок №367 в редакції, яка була чинна на момент в`їзду та виїзду позивача з АР Крим).

Пунктом 3 Порядку №367 визначено, що в`їзд на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї здійснюються через контрольні пункти: іноземців та осіб без громадянства - за паспортним документом та спеціальним дозволом, виданим територіальним органом ДМС або територіальним підрозділом ДМС у Новотроїцькому чи Генічеському районі Херсонської області; громадян України - за умови пред`явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України Про громадянство України або статтею 2 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України.

Згідно з пунктом 22 Порядку №367 спеціальний дозвіл оформляється територіальним органом ДМС або територіальним підрозділом ДМС у Новотроїцькому чи Генічеському районі Херсонської області на його бланку за місцем перебування іноземця або особи без громадянства на території України. Форму спеціального дозволу наведено в додатку 2.

Спеціальний дозвіл засвідчується підписом керівника територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС у Новотроїцькому чи Генічеському районі Херсонської області, або його заступника. До спеціального дозволу вклеюється фотокартка, що скріплюється печаткою зазначеного органу.

Додатком 1 до вказаної постанови визначено перелік контрольних пунктів в`їзду на тимчасово окуповану територію України/виїзду з неї.

Так, контрольні пункти в`їзду на тимчасово окуповану територію України/виїзду з неї для автомобільного сполучення - Каланчак, Чаплинка, Чонгар.

Контрольні пункти в`їзду на тимчасово окуповану територію України/виїзду з неї для залізничного сполучення - Херсон, Мелітополь, Вадим, Новоолексіївка.

Згідно з пунктом 1 Розпорядження Кабінету Міністрів України №424-р від 30.04.2014 "Про тимчасове закриття пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю" у зв`язку із загостренням ситуації в Автономній Республіці Крим і вторгненням на територію України озброєних формувань, екстремістськи налаштованих осіб та військовою агресією з боку Російської Федерації, блокуванням роботи пунктів пропуску через державний кордон (далі - пункти пропуску) та пунктів контролю, які розташовані в Автономній Республіці Крим, що призводить до неможливості провадження подальшої діяльності в них та перешкоджає здійсненню передбачених законодавством України видів державного контролю під час перетинання державного кордону, та відповідно до Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України тимчасово закрити пункти пропуску та пункти контролю за переліком згідно з додатком.

До переліку пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю, які підлягають тимчасовому закриттю віднесено пункт пропуску "Сімферополь" (ідентифікаційний номер 010100; вид сполучення - повітряний; категорія - міжнародний цілодобовий; місце розташування - Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь).

Отже, на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України №424-р від 30.04.2014, яке набрало законної сили 30.04.2014, пункт пропуску для повітряного сполучення "Сімферополь", через який позивач перетнув державний кордон України, був тимчасово закритий.

Суд зауважує, що в`їзд громадян України, іноземців та осіб без громадянства на тимчасово окуповану територію АР Крим можливий виключно через контрольні пункти в`їзду на тимчасово окуповану територію України/виїзду з неї, перелік яких встановлений Порядком №367.

При цьому, в`їзд іноземців на тимчасово окуповану територію України здійснюється виключно на підставі спеціального дозволу.

Згідно з пунктом 7.4. статті 7 Закону України Про створення вільної економічної зони Крим та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України від 12.08.2014 року №1636-VIІ (далі - Закон №1636, який набрав чинності 27.09.2014, в редакції, яка була чинна на момент в`їзду та виїзду позивача на територію АР Крим) іноземні громадяни та особи без громадянства при перетині адміністративного кордону ВЕЗ "Крим" керуються нормами Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" з урахуванням того, що вони:

а) мають право перетнути адміністративний кордон ВЕЗ "Крим" за умови пред`явлення належного паспортного документа іноземця, визначеного пунктом 16 частини першої статті 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", або посвідки на тимчасове проживання, визначеної пунктом 18 статті 1 (за наявності підстав, визначених частинами четвертою - дванадцятою статті 4 зазначеного Закону;

б) у разі порушення правил перетину адміністративного кордону ВЕЗ "Крим" - підпадають під дію статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства";

в) мають право перетнути адміністративний кордон ВЕЗ "Крим" у випадках та за процедурою, передбаченими Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про статус біженців 1951 року.

Частиною третьою статті 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.01.2011 №3773-VI (далі - Закон №3773, в редакції, яка була чинна на момент в`їзду та виїзду позивача на територію АР Крим) визначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частин першої-другої статті 13 Закону Закон №3773 в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа намагається здійснити в`їзд через контрольні пункти в`їзду - виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт в`їзду - виїзду.

За наявності підстав, зазначених в абзацах другому, сьомому і восьмому частини першої цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Законом України від 27.02.2018 №2293-VIII, який набрав чинності 29.04.2018, підпункт "б" пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" після слів "підпадають під дію" було доповнено словами "абзацу восьмого частини першої".

Крім того, цим самим Законом №2293-VIII у статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" абзац восьмий частини першої викладено в такій редакції:

"якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду".

Суд погоджується з позицією позивача про те, що станом на дату в`їзду та виїзду ОСОБА_1 на територію АР Крим, тобто 18.10.2016 та 21.10.2016, стаття 13 Закону №3773 не містила таку підставу для заборони в`їзду іноземцю в Україну як здійснення такою особою в`їзду на тимчасово окуповану територію України з порушенням встановленого законодавством України порядку.

Водночас, суд наголошує на тому, що станом на 18.10.2016 та 21.10.2016 статтею 13 Закону №3773 було визначено в якості підстав для заборони в`їзду іноземцю на територію України, зокрема, порушення такою особою у пункті пропуску через державний кордон України правил перетинання державного кордону України, а також намагання такої особи здійснити в`їзд через контрольні пункти в`їзду - виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу.

Крім того, положення підпункту "б" пункту 7.4 статті 7 Закону №1636 в редакції на момент в`їзду та виїзду позивача на тимчасово окуповану територію АР Крим передбачали, що іноземні громадяни та особи без громадянства при перетині адміністративного кордону ВЕЗ "Крим" керуються нормами Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" з урахуванням того, що вони у разі порушення правил перетину адміністративного кордону ВЕЗ "Крим" - підпадають під дію статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Отже, станом на 18.10.2016 та 21.10.2016 чинне законодавство України передбачало, що порушення іноземцем правил перетину адміністративного кордону ВЕЗ "Крим" тягне за собою правові наслідки, визначені статтею 13 Закону №3773, а саме: заборону в`їзду в Україну.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами по суті, 18.10.2016 позивач в`їхав на тимчасово окуповану територію АР Крим через пункт пропуску "Сімферополь" рейсом з аеропорту "Шереметьєво" в м. Ялта, а 21.10.2016 повернувся у зворотньому напрямку через пункт пропуску "Сімферополь".

Враховуючи те, що станом на 18.10.2016 та 21.10.2016 пункт пропуску для повітряного сполучення "Сімферополь" був закритий, здійснення позивачем в`їзду та виїзду на тимчасово окуповану територію Автономної республіки Крим поза межами визначених законодавством пунктів пропуску є порушенням вимог Закону №1207 та Порядку №367, що є підставою для заборони в`їзду на Україну відповідно до підпункту "б" пункту 7.4 статті 7 Закону №1636 та статті 13 Законом №3773 (в редакції, яка була чинна на момент в`їзду та виїзду позивача з тимчасово окупованої території Автономної республіки Крим).

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а також не спростовано доводи відповідача.

Натомість, матеріали справи підтверджують, що позивач здійснював в`їзд та виїзд з тимчасово окупованої території АР Крим без спеціального дозволу та не через визначений пункт пропуску, що свідчить про правомірність та законність прийняття спірної постанови про заборону в`їзду в Україну.

З огляду на зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Дудін С.О.