Справа № 360/5499/19
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року справа №360/5499/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Ашумова Т.Е., за участю представника позивача Жердєва С.М., представника відповідача Рєзнікової І.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 р. (у повному обсязі складено 28 лютого 2020 року у м. Северодонецьк) у справі № 360/5499/19 (головуючий І інстанції суддя Пляшкова К.О.) за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання противоправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 26.12.2019 року звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Луганській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.05.2019 року № 0-1209 та вирішити питання судових витрат (а.с. 1-4).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року позов задоволено та вирішено питання судових витрат (а.с. 132-135).

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 30 травня 2019 року № 0-1209.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що винесено з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує на те, що згідно з інформаційними базами даних ДПС України у власності позивача перебувають об`єкти оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема інше майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа - 578,00 кв. м. За інформацією про нерухоме майно з реєстру прав власності на нерухоме майно - тип майна: будинок священика, дзвіниця та споруди.

Відповідач вважає, що зазначене майно не є житловим будинком.

Крім того, зазначає, що у даному випадку відсутні підстави для звільнення від нарахування податку, оскільки відповідно до підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єкти нерухомості, що перебувають у власності релігійних організацій, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, та використовуються виключно для забезпечення їхньої статутної діяльності, включаючи ті, в яких здійснюють діяльність засновані такими релігійними організаціями добродійні заклади (притулки, інтернати, лікарні тощо), крім об`єктів нерухомості, в яких здійснюється виробнича та/або господарська діяльність, а в даному випадку власником є фізична особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності позивача є таке нерухоме майно:

1. Житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 191,6 кв. м, житлова площа: 28,5 кв. м, адреса: Київська обл., Вишгородський район, с. Старі Петрівці, вул. Жовтнева, буд. 20б, дата державної реєстрації 18.12.2015 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 18);

2. Будинок священника, дзвіниця та споруди, загальною площею: 578,00 кв. м., житлова площа: 106,1 кв. м, адреса: Луганська обл., Новоайдарський район, с. Смолянинове, вул. Піщана, 68б, дата внесення запису 05.10.2007 (реєстраційний номер майна 4005313);

3. Квартира, загальною площею: 119,7 кв. м, житловою площею: 38,3 кв. м, адреса: Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, просп. Гвардійський, б. 71 Г, кв. 14, дата державної реєстрації 29.01.2010 (реєстраційний номер майна 29578413) (а.с. 48-49).

Відповідач податковим повідомленням-рішенням від 30.05.2019 № 0-1209 визначив позивачу суму податкового зобов`язання за платежем: «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичним особам, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» 18010200, за 2018 рік у розмірі 21518,94 грн. (а.с. 6).

Згідно з інформацією, наданою листом ГУ ДПС у Луганській області від 20.11.2019 № 2005/10/12-32-50-06, сума податку за податковим повідомленням-рішенням від 30.05.2019 № 0-1209 розрахована на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виходячи зі ставки податку, встановленої рішенням Новоайдарської селищної ради від 28.01.2016 № 5/16, для об`єкту нежитлової нерухомості 1 % від мінімальної заробітної плати на 1 січня звітного (податкового) року (тип об`єкту оподаткування інше майно) (а.с. 8-10).

Спірним у даній справі є правомірність прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення від 30.05.2019 року № 0-1209.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

За унормуванням статті 14 Податкового кодексу України: грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1).

Зміст підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України передбачає, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Статтею 266 Податкового кодексу України врегульовано питання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпункт 266.1.1 пункту 266.1, підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України визначають, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, а об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

За унормуванням підпунктів 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 263 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Приписами підпунктів 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України окреслено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України).

Підпунктами «в» та «г» підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України регламентовано, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту «в» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів «б» і «в» цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (підпункт 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України).

Рішенням Новоайдарської селищної ради від 28.01.2016 № 5/16 «Про врегулювання питань справляння податків на території Новоайдарської селищної ради у 2016 році» затверджено Положення про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території Новоайдарської селищної ради, відповідно до якого визначено, зокрема, об`єкти оподаткування - об`єкти житлової (будівлі, віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, дачні та садові будинки) та нежитлової нерухомості (будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду); базу оподаткування (загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток); ставки податку, зокрема, - за об`єкти житлової нерухомості - 0,1 % від розміру мінімальної заробітної плати на 1 січня звітного (податкового) року, за об`єкти нежитлової нерухомості - від 0,1 % до 3,0 % (в залежності від типу об`єкту нежитлової нерухомості) від розміру мінімальної заробітної плати на 1 січня звітного (податкового) року (а.с. 13-14, 15-18, 19, 20).

За даними договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.10.2007, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 05.10.2007, позивач придбала у ОСОБА_3 житловий будинок (будинок священника), дзвіницю та споруди за адресою: АДРЕСА_1 . До складу будинку входить: житловий будинок (будинок священника), з піноблоку, обкладеного цеглою; житловою площею 106,1 кв. м, загальною площею 421,4 кв. м, що позначений в технічному плані та витягу від 04.10.2007 № 16165568 Новоайдарського РКПТІ «А2Жаа1», а також споруди, що також позачені в технічному плані літерами: «П» - підвал з залізобетонних плит, загальною площею 156,6 кв. м; «Бб» - дзвіниця з цегли, «С» - зливна яма, з залізобетонних плит, а також номерами - № 1 покриття, № 2 огорожа. Житловий будинок та споруди розташовані на земельній ділянці, яка не приватизована, та розмір її буде визначений при видачі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку (а.с. 30-32).

Відомості державного акта на право власності на земельну ділянку від 16.10.2007 серії ЛГ № 126824 свідчать, що позивач є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, що розташована на території АДРЕСА_1 , цільового призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 33).

Також представником позивача до матеріалів справи подано технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , складений та зареєстрований Новоайдарським районним комунальним підприємством технічної інвентаризації за № 2/760 ЄР 4005313, згідно з яким будинок священника є садибним (індивідуальним) житловим будинком (а.с. 105-116).

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що правовстановлюючими документами підтверджено, що будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є житловим будинком садибного типу.

За змістом пункту 2.2 та підпунктом «а» підпункту 2.2.1 Положення про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Новоайдарської селищної ради, яке є додатком № 1 до рішенням Новоайдарської селищної ради від 28.01.2016 № 5/16 «Про врегулювання питань справляння податків на території Новоайдарської селищної ради у 2016 році», об`єкти житлової нерухомості будівлі, віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, дачні та садові будинки. Будівлі, віднесені до житлового фонду, поділяються на такі типи: житловий будинок будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверхневості. Житловий будинок садибного типу житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень.

Таким чином, відповідачем житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , помилково віднесено до об`єктів нежитлової нерухомості, що свідчить про неправильне визначення контролюючим органом об`єкта оподаткування. У свою чергу, така помилка призвела до неправильного обрання ставки податку, яку застосував контролюючий орган при визначенні позивачу суми податкового зобов`язання, та, відповідно, - до неправильного суми нарахованого податкового зобов`язання.

Тобто, податкове повідомлення-рішення від 30.05.2019 № 0-1209 є протиправним та підлягає скасуванню. Зазначене є підставою для повного задоволення позовних вимог.

Що стосується тверджень апелянта про відсутність у позивача пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, неможливо надати їм правову оцінку, оскільки встановлення цієї обставини, з огляду на предмет спору (позовні вимоги) та обставини, якими позивач їх обґрунтовує, виходить за межі предмета доказування у цій справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на приписи ст. 77 КАС України стосовно обов`язку доказування правомірності своїх дій суб`єктом владних повноважень суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо недоведеності відповідачем правомірністі спірного податкового повідомлень-рішень.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 205, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 р. залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 р. у справі № 360/5499/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 27 серпня 2020 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко