Справа № 826/3035/17
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2020 року місто Київ №826/3035/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., при секретарі судового засідання Неклесі І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом до третя особа про ОСОБА_1 Головного управління Державної податкової служби у місті Києві товариство з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.10.2016 №, №, №,
На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 17 серпня 2020 року проголошено скорочену (вступну та резолютивну) частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.10.2016 №, №, №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2018 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 07.10.2016 №, №, №.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2019 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2018 без змін.

Постановою Верховного Суду від 01.04.2020 касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві задоволено частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.02 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2019 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Так, Верховний Суд дійшов висновку, що при ухваленні судових рішень суди попередніх інстанцій при розгляді справи не звернули увагу, що в матеріалах справи наявні два повідомлення про аналювання боргу від 27.02.2015 №135-16433 та від 25.11.2015 №734936/И-4252, видані ТОВ "Кей-Колект". Крім того, судами попередніх інстанцій не з`ясовано чи зверталася позивач до ТОВ "Кей Колект" про роз`яснення повідомлення про анулювання (прощення) кредитної заборгованості від 27 лютого 2015 року, оскільки в обґрунтування позову вона посилалася, що нею не отримано додаткове благо у вигляді прощення боргу, а відповідно до пункту 1.1 Договору від 27 лютого 2015 року №1166 нею, як іпотекодавцем в добровільному порядку в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 19 вересня 2007 року зі змінами, передано, іпотекодержателю, а саме ТОВ "Кей Колект" у власність нерухоме майно, а саме земельну ділянку, площею 0,1489 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:1228.

Листом Верховного Суду від 06.04.2020 №826/3035/17/21728/20 матеріали справи №826/3035/17 скеровано до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.04.2020 адміністративну справу №826/3035/17 прийнято до провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі (письмове провадження).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2020 адміністративну справу №640/3035/17 призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 10.06.2020 замінено відповідача у справі №826/3035/17 з Державної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на його правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у місті Києві, а також а також закінчено підготовче провадження та призначено справу №826/3035/17 до судового розгляду по суті.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.06.2020 витребувано від товариства з обмеженою відповідальністю "Кей Колект" у строк до 30.06.2020 наступні докази:

- інформацію про складову прощеного ОСОБА_1 боргу за кредитним договором від 19.09.2007 №0/2, включаючи: основну суму боргу, проценти, штрафні санкції;

- інформацію щодо звернення стягнення на іпотечне майно відповідно до договору від 27.02.2015 №1166.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.07.2020 застосовано до керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей Колект" Вишневської Олени Ігорівни захід процесуального примусу шляхом накладення штрафу та стягнуто в дохід Державного бюджету України з керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей Колект" Вишневської Олени Ігорівни штраф у сумі 4 204 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.07.2020 витребувано повторно у товариства з обмеженою відповідальністю "Кей Колект" наступні докази: інформацію про складову прощеного ОСОБА_1 боргу за кредитним договором від 19.09.2007 №0/2, включаючи: основну суму боргу, проценти, штрафні санкції та інформацію щодо звернення стягнення на іпотечне майно відповідно до договору від 27.02.2015 №1166.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.07.2020 витребувано повторно у товариства з обмеженою відповідальністю "Кей Колект" вищезазначені документи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.07.2020 застосовано повторно до керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» Вишневської Олени Ігорівни захід процесуального примусу шляхом накладення штрафу в порядку частини першої статті 145 та частини другої статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України та стягнуто в дохід Державного бюджету України з керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» Вишневської Олени Ігорівни штраф у сумі 10 985 грн (десять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять гривень) на рахунок Державної судової адміністрації України.

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 13.08.2020 від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких представник зазначив про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" не може надати інформацію про складову прощеного боргу ОСОБА_1 , процентів та штрафних санкцій за кредитним договором №0/2 від 19.09.2007 з огляду на те, що право вимоги за зазначеним кредитним договором TOB «Кей-Колект» ніколи не відступалось, стороною зазначеного правочину TOB «Кей-Колект» не було, а відповідно не нараховувало відсотків, та не приймало рішення про прощення чи анулювання такого боргу за цим кредитом та не надавало ані позивачу, ані відповідачу жодних повідомлень щодо такого анулювання.

Щодо звернення стягнення на майно відповідно до договору від 27.02.2015 №1166 представник третьої особи повідомив про те, що сума обумовлена в даному договорі, а саме - 1330153,00 грн в повному обсягу скеровані на погашення заборгованості за кредитним договором 0 від 19.09.2007.

В свою чергу, представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки предмет іпотеки був переданий іпотекодержателю, а тому основне зобов`язання було погашеним, а така ознака доходу як "економічний приріст" у вигляді збережених чи отриманих грошей/майна була відсутня, а позивачу було анульовано борг, який пов`язаний із відсотками та санкціями за несвоєчасне виконання зобов`язання.

Відповідач надав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив про правомірність прийнятих податкових повідмлень-рішень, які є предметом оскарження, оскільки вони прийняті у повній відповідності до чинного законодавства України та аргументовані доказами та актуальною судовою практикою.

Під час судового розгляду справи, розгляд справи відкладався, також судом оголошувалась перерва в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Розгляд справи здійснено із врахуванням частини п`ятої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, державною податковою інспекцією у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді додаткового блага платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 .

За результатами проведеної перевірки Державною податковою інспекцією у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт перевірки від 14.09.2016 №358/26-57-13-06/ НОМЕР_1 (далі - акт перевірки), яким зафіксовано порушення позивачем підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункту 176.1 статті 176, пункту 179.1, пункту 179.2 статті 179, вимог підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України та підпунктів 1.2 та 1.3 пункту 16 Підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу.

На підставі акту перевірки Державною податковою інспекцією у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 07.10.2016 №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання із податку на доходи фізичних осіб у розмірі 991 791, 49 грн., у тому числі: за основним платежем 793 433, 19 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 198 358, 30 грн.;

- від 07.10.2016 №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання із військового збору у розмірі 74 441, 45 грн., у тому числі: за основним платежем 59 553, 16 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 14 888, 29 грн.;

- від 07.10.2016 №, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції за платежем «податок на доходи фізичних осіб» у розмірі 170, 00 грн.

Позивач, скориставшись правом адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень звернувся з відповідними скаргами до вищестоящих контролюючих органів, проте, за результатами процедури адміністративного оскарження, рішеннями контролюючих органів податкові повідомлення-рішення від 07.10.2016 №, №, № залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, платниками податку є, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з пунктом 163.1 статті 163 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з абзацом "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді, зокрема, основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

При цьому суд зазначає, що проценти, нараховані за користування кредитними коштами включаються до оподаткованого доходу, що отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором, оскільки нараховані проценти за користування кредитом, є платою за надану послугу з користування кредитними коштами, а тому анулювання таких (процентів) - звільнення від оплати за таку послугу для позивальника є додатковим благом, при цьому обов`язок сплати таких передбачено умовами кредитного договору як невід`ємної частини домовленостей досягнутих між сторонами та не є засобом забезпечення їх виконання.

При списанні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом включаючи і проценти як плату за отриману послугу з користування наданими коштами.

Між тим, відносини, що виникли між банком та його клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України. Пеня та штраф є лише засобом забезпечення виконання основного зобов`язання перед банком та не є доходом платника податку у разі їх анулювання за рішенням банківської установи.

Підвищені проценти, сплачувані позичальником згідно з договором за користування кредитними коштами понад установлений у договорі строк за своєю правовою природою також є забезпеченням виконання позичальником узятих на себе зобов`язань за кредитним договором та є відмінними від неустойки (штраф, пеня), проте також не є доходом платника податку у разі їх анулювання за рішенням банківської установи.

Аналогічна позиція була висловлена колегією суддів Верховного суду в постановах від 13.03.2018 №826/2226/15 (ЄДРСРУ 72721598), від 08.05.2018 №819/596/16 (ЄДРСРУ №73869545), №817/401/16 (ЄДРСРУ 73869634) та №802/692/16-а (ЄДРСРУ 73869504).

Таким чином, суд наголошує, що відповідно до положень Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) та усталеної практики Верховного Суду в аналогічних правовідносинах, доходом платника податку є основна сума боргу та відсотки за кредитним договором, які були анульовані (прощені) кредитором, натомість анульовані (прощені) пеня, штраф чи підвищені відсотки (за прострочення платежу) не є доходом платника податку, а відповідно і не є об`єктом оподаткування податком з доходу фізичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та акціонерним комерційним інвестиційним банком «УкрСиббанк» (далі за текстом - банк) 19.09.2007 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0/2 (далі за текстом - Договір кредиту).

Згідно терміном визначеному в Договорі «Кридитний договір-1» - Кредитний договір, укладений позичальником із банком, за яким банком надається позичальнику кредит на придбання земельної ділянки, а саме Кредитний договір №0 від 19.09.2007.

Також, за посиланням позивача, що не заперечується відповідачем, в той же день - 19.09.2007 між ОСОБА_1 та банком було укладено Кредитний договір від 19.09.2007 №0, за умовами якого, позивач отримала в кредит 175 000 дол. США для купівлі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , зі строком повернення до 19.09.2022.

Матеріали справи свідчать, що 19.09.2007 ОСОБА_1 уклала Договір купівлі-продажу земельної ділянки, що посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Власовою Л. В. та зареєстрований в реєстрі за №2377.

Згідно з пунктом 1 Договору купівлі-продажу, позивач за кредитні кошти придбала земельну ділянку площею 0,1489 га, що розташована в АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 4 Договору продаж земельної ділянки за домовленістю сторін вчинено за 883 750, 00 грн., що на момент укладання Договору становив еквівалент 175 000 дол. США по курсу НБУ (5,05 грн. за 1 дол. США) станом на 19.09.2007.

Так, з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором від 19.09.2007 №0 та Договором про надання споживчого кредиту від 19.09.2007 №0, між позивачем та банком було укладено Договір іпотеки №4448 посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Власовою Л. В. та зареєстрований в реєстрі за №2382.

Згідно з пунктами 1.2.1., 1.2.4-1.2.6 Договору іпотеки іпотекою забезпечується зобов`язання по поверненню в повному обсязі отриманих 175 000, 00 дол. США, процентів, комісій, неустойки та інших витрат понесених банком.

Предметом іпотеки стала земельна ділянка площею 0,1489 га, що розташована в АДРЕСА_1 .

В подальшому, 28.03.2014 між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», який діяв на підставі договору факторингу від 12.12.2011 №1 було укладено Договір №0/734936 про припинення зобов`язання переданням відступного, за умовами якого, сторони прийшли до згоди про припинення зобов`язань ОСОБА_1 , які виникли на підставі Кредитного договору від 19.09.2007 №0, шляхом передачі ОСОБА_1 кредитору суми відступного не пізніше 6 місяців (пункт 1.1 Договору).

Згідно з пунктом 1.2.1 Договору відступного сторони погодили, що вартість реалізації майна, передбаченого пунктом 1.3 Договору, встановлюється виключно кредитором, але не може становити менше ніж 78 390, 00 дол. США, що за середнім курсом купівлі-продажу долара США, що встановлено на сайті публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» станом на 27.03.2014 дорівнює 860 722, 20 грн.

Надалі, 27.02.2015 між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було укладено Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є. за №1166.

Згідно з пунктом 1.1 Договору про задоволення вимог іпотекодержателя за цим договором Іпотекодавець в добровільному порядку в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 19.09.2007 зі змінами, передав, а іпотекодержатель прийняв у власність нерухоме майно, а саме земельну ділянку, площею 0,1489 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:1228.

Згідно з пунктом 2.1 Договору про задоволення вимог іпотекодержателя вартість майна, за якою іпотекодержатель набуває його у власність в рахунок виконання Основного зобов`язання за кредитним договором, становить 1 330 153,00 грн.

В матеріалах справи наявна копія повідомлення товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» від 27.02.2015 №135-16433, з якого вбачається, що станом на 27.02.2015 за позивачем була наявна кредитна заборгованість у сумі 210 937, 47 дол. США, що за курсом Національного Банку України станом на 24.02.2015 склала 5 967 631, 96 грн.

Також в матеріалах справи наявна довідка від 28.02.2015 №135-16434, згідно з якої станом на 28.02.2015 ОСОБА_1 за кредитним договором від 19.09.2007 №0, право вимоги за яким було відступлено публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», не мала заборгованості перед останнім.

Разом з тим, відповідач, посилаючись на копію листа товариства з обмеженою відповідальністю "Кей Колект" від 12.07.2016 №12/07-16 про надання інформації, наголошує, що позивачеві було анульовано кредитну заборгованість в розмірі 5 005 897, 49 грн.

В свою чергу, третьою особою повідомлено суд про те, що право вимоги за кредитним договором від 19.09.2007 №0/2 Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей Колект" ніколи не відступалось, стороною зазначеного правочину товариство не було, а відповідно не нараховувало відсотків, та не приймало рішення про прощення чи анулювання такого боргу за цим договором та не надавало ані позивачу, ані відповідачу жодних повідомлень щодо такого анулювання.

В той же час, слід зауважити, що згідно з статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частин першої-другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, згідно з частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, в порушення вказаних норм, відповідачем не надано суду жодних доказів, які б підтверджували те, що позивач мав іншу суму анульованої заборгованості, ніж та, про відсутність якої було вказано у довідці від 28.02.2015 №135-16434.

Натомість, позивачем на підтвердження реального виконання умов договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 27.02.2015 надано суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого вбачається, що 27.02.2015 право власності на об`єкт іпотеки було зареєстроване за товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект».

Крім того, на виконання вимог суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей Колект" повідомлено суд про те, що сума обумовлена в договорі від 27.02.2015 року № 1166, а саме 1330153 грн., в повному обсягу скерована на погашення заборгованості за кредитним договором 0 від 19.09.2007 року.

Суд зазначає, що під час судового розгляду контролюючим органом не доведено наявність у позивача у 2015 році доходу, отриманого у вигляді додаткового блага, а лист товариства з обмеженою відповідальністю "Кей Колект" від 12.07.2016 №12/07-16 про надання інформації не містить всіх складових суми боргу, прощеного позивачеві, з огляду на що такі доводи не можуть братись судом до уваги.

Оскільки судом вчинено всі можливі дії, визначені приписами Кодексу адміністративного судочинства України щодо збирання та дослідження доказів, які б стосувалися предмета розгляду справи, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 01.04.2020, суд дійшов висновку про необгрунтованість висновків, викладених в акті перевіркивід 14.09.2016 №358/26-57-13-06/ НОМЕР_1 , оскільки не надано суду доказів, які б підтверджували те, що позивач мав іншу суму анульованої заборгованості, ніж та, про відсутність якої було вказано у довідці від 28.02.2015 №135-16434 та інших належних доказів на спростування позиції позивача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Пунктом 161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (підпункт 1.1 пункт 161 підрозділу 10 Податкового кодексу України), тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, фізичні особи - нерезиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні та податкові агенти.

Відповідно до підпункту 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Таким чином, з контексту вищенаведених норм Податкового кодексу України вбачається, що необхідною умовою для утримання податку та військового збору з доходів фізичної особи є наявність факту отримання доходів.

З огляду на зазначене, враховуючи необгрунтованість висновків акта перевірки, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 07.10.2016 №, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "військовий збір", також підлягає скасуванню.

Відтак, підсумовуючи встановлені судом обставини у сукупності, в контексті викладених норм права, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення від 07.10.2016 №, №, № є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні підлягають задоволенню.

Оскільки питання повернення судового збору вже було вирішено рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2018 у даній справі, питання розподілу судових витрат станом на даний момент вирішенню не підлягає.

Керуючись статтями 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Святошинському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 07.10.2016 №, №, №.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 26.08.2020.

Суддя Іщук І.О.