Справа № 826/24815/15
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фім-Транс"
до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві
про визнання протиправним та скасування податковий повідомлень-рішень
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фім-Транс" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фім-Транс" відмовлено повністю (суддя Келеберда В.І.).
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2016 року, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фім-Транс" задоволено, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року скасовано та прийнято нову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фім-Транс" задоволено.
06 жовтня 2016 року Київським апеляційним адміністративним судом прийнято додаткову постанову, якою стягнуто з Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фім-Транс" сплачені ним судові витрати в розмірі 74 472, 50 грн. (сімдесят чотири тисячі чотириста сімдесят дві грн. 50 коп.).
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання додаткової постанови 13 жовтня 2016 року Київським апеляційним адміністративним судом видано виконавчий лист.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 18 травня 2016 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2016 року залишив без змін.
Верховний Суд України постановою від 18 липня 2017 року заяву Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві задовольнив частково, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 18 травня 2016 року скасував, а справу передав на розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2018 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фім-Транс" залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року без змін.
Постановою Верховного Суду від 26 червня 2018 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фім-Транс" задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2018 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2019 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фім-Транс» - задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 30 жовтня 2015 року №6. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 30 жовтня 2015 року №6. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фім-Транс» з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві судові витрати за сплату судового збору в розмірі 67 706,60 грн (шістдесят сім тисяч сімсот шість гривень 60 копійок) та витрати на проведення економічної експертизи в розмірі 15 015,00 грн (п`ятнадцять тисяч п`ятнадцять гривень).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві задоволено. Скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2019 року та ухвалено нове судове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фім-Транс" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишено без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 04 червня 2020 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фім-Транс" задоволено. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року скасовано. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2019 року залишено в силі.

Додатковою постановою Верховного Суду від 19 червня 2020 року заяву адвоката Олійника Олега Станіславовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Фім-Транс", про винесення додаткової постанови у справі №826/24815/15 задоволено. Замінено Головне управління ДФС у м. Києві, його правонаступником, - Головним управлінням ДПС у м. Києві. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фім-Транс" суму сплаченого судового збору в розмірі 135 413 (сто тридцять п`ять тисяч чотириста тринадцять) гривень 20 копійок та грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень.

В матеріалах справи наявна заява представника позивача вих. № ФТ/537 від 19 червня 2019 року про стягнення на професійну правничу допомогу в розмірі 45 000,00 грн.

Також, в матеріалах справи наявна заява представника позивача, в якій він просить суд постановити додаткове судове рішення про стягнення на користь ТОВ "Фім-Транс" судового збору в розмірі 74 472,50 грн, сплаченого за подачу апеляційної скарги, згідно платіжного доручення від 11 січня 2016 року № 2569 та судового збору в розмірі 135 403,60 грн, сплаченого за подачу касаційної скарги, згідно платіжного доручення від 22 лютого 2018 року № 1274. Також у вказаній заяві представник позивача просить суд розгляд даної заяви проводити за участі представника позивача.

Також, 21 липня 2020 року до суду надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, в якому просить суд постановити додаткове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м. Києві на користь ТОВ "Фім-Транс" суму сплаченого судового збору в розмірі 212 308,17 грн.

До вказаної суми входить:

- судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року в розмірі 74 472,50 гри - платіжне доручення № 2569 від 11 січня 2016 року (том 31 а.с.132);

- судовий збір за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2018 року розмірі 135 403,60 грн - платіжне доручення № 1247 від 22 лютого 2018 року;

- судовий збір за видачу дубліката виконавчого листа в розмірі 52,86 грн - платіжне доручення № 1331 від 19 березня 2018 року (том 31 а.с.7);

- судовий збір за видачу дубліката виконавчого листа в розмірі 57,63 грн - платіжне доручення № 1931 від 25 червня 2019 року (том 31 а.с.131);

- судовий збір за перегляд ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2018 року за нововиявленнми обставинами в розмірі 79,29 грн - платіжне доручення № 148 від 18 грудня 2018 року;

- судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2018 року в розмірі 1762,29 грн - платіжне доручення № 1626 від 20 липня 2018року;

- судовий збір за подання клопотання про призначення експертизи в розмірі 480 грн - платіжне доручення № 449 від 08 серпня 2017 року (том 7 а.с.16).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд зазначає наступне.

Щодо заяви за вих. № ФТ/537 від 19 червня 2019 року про стягнення на професійну правничу допомогу в розмірі 45 000,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Розмір понесених позивачем витрат в ході розгляду справи підтверджується належними та допустимими в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України доказами, а саме: Договором про правову допомогу від 29 серпня 2016 року № 274/16, Додатком № 3 від 06 вересня 2018 року до вказаного Договору, Актом виконаних робіт від 20 червня 2020 року.

На підтвердження оплати за надані послуги надано платіжне доручення від 24 червня 2019 року № 227 на суму 45 000,00 грн.

Щодо заяви про стягнення суми сплаченого судового збору в розмірі 212 308,17 грн.

Вказана сума складається з наступного:

- судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року в розмірі 74 472,50 грн - платіжне доручення № 2569 від 11 січня 2016 року (том 31 а.с.132), сплачений на рахунок Київського апеляційного адміністративного суду;

- судовий збір за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2018 року розмірі 135 403,60 грн - платіжне доручення № 1247 від 22 лютого 2018 року, сплачений на рахунок Верховного Суду;

- судовий збір за видачу дубліката виконавчого листа в розмірі 52,86 грн - платіжне доручення № 1331 від 19 березня 2018 року (том 31 а.с.7), сплачений на рахунок Окружного адміністративного суду міста Києва;

- судовий збір за видачу дубліката виконавчого листа в розмірі 57,63 грн - платіжне доручення № 1931 від 25 червня 2019 року (том 31 а.с.131), сплачений на рахунок Окружного адміністративного суду міста Києва;

- судовий збір за перегляд ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2018 року за нововиявленнми обставинами в розмірі 79,29 грн - платіжне доручення № 148 від 18 грудня 2018 року, сплачений на рахунок Шостого апеляційного адміністративного суду;

- судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2018 року в розмірі 1762,00 грн - платіжне доручення № 1626 від 20 липня 2018 року, сплачений на рахунок Верховного Суду;

- судовий збір за подання клопотання про призначення експертизи в розмірі 480 грн - платіжне доручення № 449 від 08 серпня 2017 року (том 7 а.с.16), сплачений на рахунок Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Зі змісту вказаної норми слідує, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України встановлено порядок розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Отже, суд першої інстанції не може розглядати заяву про ухвалення додаткового судового рішення в частині розподілу судових витрат за апеляційну та касаційну скаргу, оскільки рішення за вказаними скаргами прийнято судами апеляційної та касаційної інстанції відповідно.

За таких обставин, суд першої інстанції не може вирішити питання щодо поверення судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року в розмірі 74 472,50 грн, за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2018 року розмірі 135 403,60 грн, за перегляд ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2018 року за нововиявленнми обставинами в розмірі 79,29 грн та за подання касаційної скарги на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2018 року в розмірі 1762,00 грн.

Щодо повернення судового збору за за видачу дубліката виконавчого листа в розмірі 52,86 грн та у розмірі 57,63 грн, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що дублікат виконавчого листа не видавався.

Також, суд звертає увагу, що вказані кошти позивач має право повернути у передбаченому Законом України «Про судовий збір» порядку, а не стягнення на користь позивача за рахунок відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 252, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення - задовольнити частково.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фім-Транс" (65013, м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, буд. 197, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 45 000 (сорок п`ять тисяч) гривень.

3. В іншій частині заяв - відмовити.

Додаткова постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Аверкова