Справа № 480/2610/20
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2020 р. Справа № 480/2610/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко І.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Мельник О.П.,

представника позивача - Бабича М.В.,

представника відповідача - Будакова В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Сумській області), в якій просила:

1) визнати протиправним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Сумській області «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки» від 07.11.2019 №18-15425/16-19-СГ, яким відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2.0000 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Великописарівської селищної ради Великописарівського району Сумської області;

2) зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Сумській області затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 2,0000 га сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Великописарівської селищної ради Великописарівського району Сумської області.

Свої вимоги мотивувала тим, що відповідно до ч.ч.8-10 ст.118 Земельного кодексу України єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно- правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.

Однак, в оскаржуваному наказі від 07.11.2019 р. № 18-15425/16-19- СГ підставою для відмови стало встановлення розбіжностей в наданому проекті документації із землеустрою без будь-якого посилання на правові норми, а тому оскаржуваний наказ є протиправним.

Ухвалою суду від 04.05.2020 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву (а.с.30-31), в якому, з урахуванням поданих доказів, просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що ГУ Держгеокадастру у Сумській області наказом відмовлено у задоволенні заяви, виходячи з того, що під час розгляду поданого проекту землеустрою, Головним управлінням було встановлено розбіжність щодо місця розташування земельної ділянки: відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Сумській області за №18-2802/16-18-СГ від 04.04.2019, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, бажана до відведення земельна ділянка має інше місце розташування. Тобто, під час розгляду заяви позивача про затвердження технічної документації та доданої до неї документів, Головним управлінням було здійснено порівняння поконтурної експлікації, ситуаційного плану земельної ділянки проекту землеустрою та викопіювання земельної ділянки, яке було додано до заяви, та встановлено розбіжність між конфігурацією та місцезнаходженням земельної ділянки, яку бажає отримати у власність позивач, та земельної ділянки, на яку було розроблено проект землеустрою. Отже, позивачем розроблено проект землеустрою на земельну ділянку, на яку Головним управлінням дозвіл не надавався.

Крім того, у відзиві зазначив, що вимога зобов`язати відповідача затвердити проект землеустрою є втручанням в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Суд не вправі зобов`язати відповідача до вчинення тих дій, які згідно із земельним законодавством України можуть здійснюватися лише за його розсудом.

Ухвалою суду від 03.08.2020 ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 17.08.2020 (а.с.39).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача заперечував проти позовних вимог в судовому засіданні, просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що наказом ГУ Держгеокадастру у Сумській області №18-2802/16-19-СГ від 04.04.2019 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою" відповідно до поданої заяви з викопіюванням бажаної земельної ділянки (а.с.9зворот, а.с.10, 33) надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Великописарівської селищної ради Великописарівського району Сумської області орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (а.с.34).

Приватним підприємством "Сумиспецзем" було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :11:002:0144) позивачу у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Великописарівської селищної ради Великописарівського району Сумської області (а.с.8-21).

Вказаний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки було погоджено відповідно до висновку ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 11.10.2019 №11303/82-19 про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.21).

Позивач 29.10.2019 звернулася до ГУ Держгеокадастру у Сумській області із заявою про затвердження вказаного проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 2,00га сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства розташованої на території Великописарівської селищної ради Великописарівського району Сумської області за межами населених пунктів (а.с.35).

ГУ Держгеокадастру у Сумській області наказом №18-15425/16-19-СГ від 07.11.2019 року відмовлено позивачу у затвердженні проекту землеустрою з таких підстав: під час розгляду наданого проекту землеустрою встановлено розбіжність щодо місця розташування земельної ділянки: відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Сумській області за №18-2802/16-19-СГ від 04.04.2019, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, бажана до відведення земельна ділянка має інше місце розташування. На затвердження подано проект землеустрою щодо відведення іншої земельної ділянки, відмінної від земельної ділянки зазначеної на викопіюванні, на яку надано дозвіл на розробку проекту землеустрою. Розробником землевпорядної документації не дотримано вимог статті 118 Земельного кодексу України, оскільки дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, зазначеної в поданому на затвердження проекті земельної ділянки з кадастровим номером :11:002:0144, замовник документації із землеустрою не отримував. Статтею 28 Закону України "Про землеустрій" визначено, що розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією (а.с.36).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, що склалися в даному випадку між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.116 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі - Земельний кодекс України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Статтею 118 Земельного кодексу України визначається порядок безоплатної приватизації земельних ділянок.

Так, зокрема, частинами 6-7 ст.118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що проект землеустрою розробляється на підставі дозволу органу, до компетенції якого входить питання про передачу земельних ділянок у власність.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (ч.8 ст. 118 Земельного кодексу України), відповідно до ч.ч.1, 4 якої проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

З аналізу вказаних норм вбачається, що процес отримання земельної ділянки у власність передбачає декілька етапів, а саме:

1) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність;

2) розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність;

3) затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Підстав для відмови у затвердженні належним чином погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність дійсно законодавством не передбачено.

Разом з тим, як встановлено у судовому засіданні, вбачається з матеріалів справи та не заперечується представником позивача, ОСОБА_1 просила надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована за межами населених пунктів на території Великописарівської селищної ради Великописарівського району Сумської області. Наказом ГУ Держгеокадастру у Сумській області №18-2802/16-19-СГ від 04.04.2019 позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Великописарівської селищної ради Великописарівського району Сумської області орієнтовною площею 2,00 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (а.с.34).

В той же час, позивачем було подано відповідачу на розгляд проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки іншої, ніж тієї, на яку наказом №18-2802/16-19-СГ від 04.04.2019 їй було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Так, в судовому засіданні встановлено, що під час розгляду поданої позивачем заяви про затвердження проекту землеустрою та доданого до неї Проекту землеустрою при порівнянні ситуаційного плану земельної ділянки проекту землеустрою та викопіювання земельної ділянки, на яку наказом №18-2802/16-19-СГ від 04.04.2019 позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, відповідачем було встановлено розбіжність між місцезнаходженням земельної ділянки, яку бажав отримати у власність позивач. Також встановлено, що виконавцем документації із землеустрою - приватним підприємством "Сумиспецзем" - розроблено проект землеустрою на земельну ділянку, на яку ДОЗВІЛ на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачем НЕ НАДАВАВСЯ. Вказані обставини не заперечувались і представником позивача в судовому засіданні.

Відтак, суд визнає, що позивачем не було дотримано вимог ст. 118 Земельного кодексу України, оскільки дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, зазначеної саме в поданому на затвердження проекті, позивач не отримував, а тому відповідачем прийнято наказ про відмову у затвердженні Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 , що узгоджується із принципами та завданнями регулювання земельних відносин та порядком набуття права на землю громадянами та юридичними особами.

При цьому, суд не бере до уваги посилання позивача на позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 06.03.2019 (справа №1640/2594/18), від 30.08.2018 (справа №817/586/17), оскільки, на відміну від обставин, які досліджувались в зазначених справах, у даній справі судом встановлено, що позивачем не отримувався дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, а відтак, правовідносини є відмінними від тих, що були предметом спору Верховним Судом у вказаних справах.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ відповідає критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (40000, м.Суми, вул.Герасима Кондратьєва, буд.25, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 25.08.2020.

Суддя І.Г. Шевченко