Справа № 520/5317/2020
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2020 р. справа № 520/5317/2020
Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 23.04.2020 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (далі по тексту відповідач, вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 10.02.2020 №Ф-26084-17.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не мав законних підстав для формування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки), оскільки позивач звільнений від обов`язку сплачувати єдиний внесок, у зв`язку із тим, що у період з 2017 по 2020 рік проходив військову службу, брав участь в антитерористичній операції, уклав контракт в період мобілізації на проходження військової служби до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи у адміністративній справі №520/5317/2020.

Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня закінчення дії карантину встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19».

Відповідачем 23.06.2020 до суду надано відзив на позовну заяву, згідно з яким він просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю посилаючись на те, що позивач до теперішнього часу обліковується у податковому органі як фізична особа-підприємець. На думку відповідача, у позивача виник обов`язок сплачувати внесок у мінімальному розмірі незалежно від отримання доходу.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Позивач 07.09.2009 зареєстрований як фізична особа-підприємець та з 08.09.2009 взятий на облік як платник єдиного внеску, що не заперечується сторонами у справі.

На підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 №303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 №1126-VII на території Харківської області проводилась часткова мобілізація.

На виконання вимог зазначеного Указу, Закону України «Про мобілізаційну підготовку», Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» позивача з 01.04.2014 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, що підтверджується листом Дзержинського районного військового комісаріату міста Харкова від 22.04.2014 №139.

У період з 27.06.2014 по 03.08.2014 позивач брав участь у антитерористичній операції у населених пунктах Донецької та Луганської областей, що підтверджується довідкою про безпосередню участь в антитерористичній операції від 01.12.2014 №10/775.

Позивач 29.04.2015 отримав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 .

Позивач проходив військову службу за призовом у військовій частині НОМЕР_3 Державної прикордонної служби України з 22.04.2015, що підтверджується довідкою від 15.05.2014 №10/269.

Позивачем 23.10.2015 укладено контракт про проходження військової служби у Східному регіональному управлінні Державної прикордонної службі України до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію, копія якого наявна в матеріалах справи.

У зв`язку з внесенням змін до законодавства України щодо упорядкування проходження військової служби позивачем 29.08.2017 укладено контракт про проходження військової служби у Східному регіональному управлінні Державної прикордонної службі України, строком на три роки до 28.08.2020.

Згідно даних інтегрованої картки платника ІС «Податковий блок» загальна сума заборгованості позивача, станом на 31.01.2020 становить: 31 289,25 грн. Заборгованість зі сплати єдиного внеску виникла внаслідок несплати нарахувань за 2017 рік у сумі 8448,00грн., за 2018 рік на суму 9 828,72 грн., за 2019 рік на суму 11 016,72 грн. Крім того, контролюючим органом нарахована недоїмка у зв`язку із не подачею декларації у сумі 1995,81 грн. за 2016 рік.

Відповідачем 10.02.2020 сформовано податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-26084-17, якою визначено заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску на суму 31 289,25 грн.

Вказана податкова вимога отримана позивачем засобами поштового зв`язку 20.02.2020, що не заперечується позивачем у справі.

Скориставшись правом на адміністративне (досудове) оскарження вказаної податкової вимоги, позивачем подано відповідну скаргу до Державної податкової служби України.

Рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги вимога про сплату боргу (недоїмки) від 01.02.2020 №Ф-26084-17 залишена без змін, а скарга без задоволення.

На підставі викладеного, вважаючи порушеними власні права та охоронювані законом інтереси, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регулюються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі по тексту - Закон України №2464-VI).

Відповідно пункту 4 частини першої статті 4 Закону України №2464-VI платниками єдиного внеску, зокрема, є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно пункту 1 частини другої статті 6 Закону України №2464-VI платник єдиного внеску, зокрема, зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Приписами пунктів 9-2 частини другої розділу VIII «Прикінцевих та перехідних положеннь» Закону України №2464-VI передбачено, що під час особливого періоду, визначеного Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України №2464-VI призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених пунктом 2 статті 6 Закону України №2464-VI, якщо вони не є роботодавцями.

Відповідно до частини третьої статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за громадянами України, які призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, не припиняється державна реєстрація підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців. У разі не провадження ними підприємницької діяльності у період проведення мобілізації нарахування податків і зборів таким фізичним особам - підприємцям не здійснюється.

З огляду на наведені законодавчі положення вбачається, що платники єдиного внеску, призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених пунктом 2 статті 6 Закону України №2464-VI, якщо вони не є роботодавцями.

Системний аналіз наведених норм також дає підстави вважати про поширення на фізичну особу-підприємця, прийнятого на військову службу за контрактом під час виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці чи настання особливого періоду, пільги щодо звільнення від сплати єдиного внеску, передбаченої пунктами 9-2 частини другої розділу VIII «Прикінцевих та перехідних положеннь» Закону України №2464-VI.

За змістом пояснювальної записки до проекту Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби та питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду», метою його прийняття є, зокрема, запровадження норм щодо поширення соціального захисту на військовослужбовців, прийнятих на військову службу за контрактом, передбачений законодавством для військовослужбовців, призваних на військову службу під час мобілізації.

Крім того, у силу вимог пункту 1 частини першої статті 4 Закону України №2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема роботодавці військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, у тому числі тих, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу».

З урахуванням викладеного, сплата єдиного внеску роботодавцем позивача за контрактом (Державна прикордонна служба в особі командира військової частини) виключає стягнення цього внеску за цей період з позивача як підприємця.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №260/117/19.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії довідки Східного регіонального управління Державної прикордонної служби від 17.04.2020 №229, проходив військову службу у період з 01.04.2014 по 01.05.2020 та отримував грошове забезпечення у Східного регіонального управління Державної прикордонної служби, з якого останнім у період з 01.04.2014 по 01.05.2020 сплачувався єдиний внесок.

Натомість, нарахована недоїмка зі сплати єдиного внеску включає у себе період з 2017-2020 року тобто період, у який позивач проходив військову службу по контракту, що, у силу наведеного, виключає нарахування останньому єдиного внеску за вказаний період.

Як наслідок, суд вказує на протиправність та необхідність скасування вимоги Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 10.02.2020 №Ф-26084-17.

Стосовно дотримання відповідачем порядку та строку обчислення боргу по сплаті єдиного соціального внеску, суд зазначає наступне.

Підпунктом 1 частиною другою статті 6 Закону України №2464-VI визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4,5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Водночас, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята стаття 9 Закону Україна №2464-VI).

Згідно частиною третьою статті 9 Закону України №2464-VI обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до підпункту 6 частини першої статті 1 Закону України №2464-VI недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Частинами 3 та 4 статті 25 Закону України №2464-VI передбачено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (далі по тексту - Інструкція №449).

Згідно пункту 1 розділу VI Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У відповідності до пункту 3 розділу VI Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

- дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

- платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

- платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом десяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

- платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Пунктом 4 розділу VI Інструкції №449 визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

З аналізу наведених положень вбачається, що у разі наявності у платника на кінець календарного місяця недоїмки зі сплати єдиного внеску фіскальний орган на підставі даних звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу формує та надсилає (вручає) платнику вимогу про сплату боргу (недоїмки) на суму такої недоїмки.

З матеріалів справи встановлено, що 10.02.2020 відповідач сформував оскаржувану вимогу станом на 31.01.2020, в якій вимагав від позивача сплатити недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску всього на загальну суму 31 289,25 грн., у т.ч. недоїмка - у сумі 31 289,25 грн.

Судом встановлено, що суму заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 31 289,25 грн. сформовано відповідачем на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів - ГУ ДПС у Харківській області.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що мало місце порушення відповідачем порядку та строку обчислення боргу по сплаті єдиного соціального внеску.

Суд звертає увагу, що у разі прийняття рішення суб`єктом владних повноважень, в даному випадку формування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки), без дотримання порядку та поза межами законодавчо визначених строків, воно не може вважатись правомірним.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до переконання, що недотримання відповідачем порядку та строків прийняття відповідних рішень позбавило позивача можливість передбачати наслідки, та позбавило, у випадку необхідності та з належною допомогою, узгоджувати свою поведінку, та як наслідок призвело до покладення на позивача надмірного тягара зі сплати єдиного внеску.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи встановлені по справі обставини, суд вважає, що відповідачем не було надано належних доказів на підтвердження своєї правової позиції, а відтак, приймаючи оскаржувану вимогу відповідач діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені законодавством України.

Під час розгляду справи відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не виконано процесуального обов`язку щодо доведення правомірності оскаржуваної вимоги та відповідності її критеріям визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повного задоволення позовних вимог адміністративного позову.

У зв`язку з відсутністю документально підтверджених судових витрат по даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 10.02.2020 №Ф-26084-17.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 26.08.2020.

Суддя О.В. Ніколаєва