Справа № 420/6347/20
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6347/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глуханчука О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2020 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, ) щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення при перерахунку та виплаті пенсії за вислугу 37 років ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, ) здійснити з 1 січня 2018 року перерахування і виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу 37 років у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення відповідно до ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, ) провести одним платежем виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) різниці між пенсією за вислугу 37 років у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення, перерахованою на виконання рішення суду за цим позовом, та пенсією, фактично виплаченою ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 по дату фактичного перерахунку пенсії після набрання законної сили рішенням суду за цим позовом;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, ), відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в повному розмірі у період з 01.01.2018 по дату фактичного перерахунку пенсії після набрання рішення суду за цим позовом;

- допустити до негайного виконання рішення суду в межах стягнення пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за 1 місяць.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив про те, що 06.11.2001 року йому призначено пенсію за вислугу 37 років у розмірі 85 % відповідних сум грошового забезпечення, а з 01.04.2007 року здійснено перерахунок та призначено пенсію за вислугу 37 років у розмірі 90 % грошового забезпечення.

Однак, 09 квітня 2018 року при перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року на підставі постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року, відповідачем зменшено основний розмір пенсії до 70 % грошового забезпечення.

Позивач стверджує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не повідомивши його самовільно починаючи з 01.01.2018 року здійснює виплату пенсії у розмірі 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

Проте, позивач вважає, що здійснене відповідачем зменшення відсотку основного розміру пенсії суперечить чинному законодавству та правовій позиції Верховного Суду у зразковій справі № 240/5401/18. Так, позивач вважає, що відсоткове співвідношення, встановлене ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" вже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії. Тому при перерахунку пенсії має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, застосування меншого показника при перерахунку пенсії є протиправним, як тому, що даний показник може бути застосованим лише до призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Щодо виплати одним платежем різниці між пенсією за вислугу 37 років у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення, позивач зазначив про те, що Законом "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ) не передбачено можливість сплати пенсії частинами у майбутньому та/або із застереженнями про наявність фінансування. Виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія (ч. З ст. 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ).

Позивач вказує, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів (ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"). Отже, враховуючи викладене, ОСОБА_1 має передбачене законом право на своєчасне здійснення перерахунку пенсії у визначених законодавством випадках та виплату перерахованої пенсії без будь-яких обмежень одним платежем.

Щодо виплати компенсації у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в повному розмірі у період з 01.01.2018 по дату фактичного перерахунку пенсії, позивач зазначив про таке.

Згідно з Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» ОСОБА_1 підлягає виплата компенсації за несвоєчасну виплату відповідної суми несвоєчасно виплаченої пенсії. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом; підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

На підставі викладеного позивач стверджує, що основною умовою для виплати ОСОБА_1 компенсації, передбаченої ст. 2 Закону №2050-111 та вказаним Порядком, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Оскільки за період з 01.01.2018 року по цей час ОСОБА_1 не отримує пенсію в повному обсязі (у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення), має місце як втрата частини доходу, так і порушення строку виплати пенсії в повному обсязі, відтак позивач має право на компенсацію.

Отже, позивач вважає, що оскільки ОСОБА_1 було протиправно зменшено відсоткове значення розміру пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення та з 01.01.2018 йому виплачувалась пенсія не в повному обсязі, увесь цей період ОСОБА_1 втрачав частину своєї пенсії, яку він повинен був отримувати. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 має право на компенсацію у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, а Відповідач зобов`язаний виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати ним частини доходів у вигляді пенсії за вислугу 37 років у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків її виплати в повному розмірі за період з 01.01.2018 по дату виконання рішення суду за цим позовом (дату виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу 37 років у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення).

Ухвалою суду від 20 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з розглядом справи без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України.

Ухвалою від 20 липня 2020 року суд витребував від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в частині, що стосується предмету спору, для долучення до матеріалів справи.

10 серпня 2020 року відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву.

13 серпня 2020 року відповідачем через канцелярію суду на виконання ухвали суду про витребування доказів надано належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, з огляду на наступне. Відповідач зазначив, що позивачу призначено пенсію з 06.11.2001 року за вислугу років у розмірі 85 % грошового забезпечення, вислуга 27 років. В подальшому, під час перерахунку, з урахуванням змін до Закону № 2262 пенсія позивача була перерахована та основний її розмір склав 90 % грошового забезпечення.

З цих підстав, відповідач стверджує, що 90 % грошового забезпечення - це перерахований розмір пенсії, а не призначений, натомість правова позиція Верховного Суду у зразковій справі № 240/5401/18 визначає, що незмінним є розмір відсотку, визначений під час призначення пенсії.

Також відповідач зазначив, що при проведенні перерахунку пенсій Головне управління визначає максимальний розмір пенсії відповідно статті 13 Закону №2262. Відповідна норма не може бути проігнорованою, оскільки застосовується до всіх осіб, які отримують пенсію згідно з Законом №2262. Ця норма не була визнана такою, ще не відповідає Конституції України, а тому підлягає застосуванню в повному обсязі.

Крім того, відповідач вказав, що перерахунок пенсії позивача на виконання постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" № 103 від 21.02.2018 року було проведено з урахуванням основного розміру грошового забезпечення позивача у розмірі 70 %, оскільки 01.05.2014 року набули чинності зміни, внесені Законом України №1166-VII від 27.03.2014 року "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в України" до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-ХІІ. Зазначеним Законом статтю 13 викладено в такій редакції: загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, встановлено у розмірі 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Як вважає відповідач, вказаними змінами не відбулося звуження обсягу існуючого права позивача на призначення пенсії. Так само і не було факту скасування чи звуження обсягу досягнутих прав за критеріями, зазначеними у рішенні Конституційного Суду України від 22.09.05 р. № 5-рп/2005. Позивач отримує пенсійні виплати, сума яких не зменшилась, право на перерахунок пенсії реалізовано.

Що стосується виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат, відповідач зазначив, що підставою для здійснення компенсації, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати № 159, є дотримання таких умов: нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, стипендії), порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання) та затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців. Відповідач вважає, що позивач не має права на отримання компенсації втрати частини доходів, оскільки відсутні ці обов`язкові умови, зокрема, утворена доплата має характер разового платежу, а поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно.

Також відповідач заперечував щодо позовних вимог про негайне виконання рішення суду, оскільки позовні вимоги стосуються саме визнання протиправними дій Головного управління та зобов`язання вчинити певні дії, а не стягнення конкретних сум.

З цих підстав відповідач вважає, що перерахунок пенсії позивачу здійснено відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент виникнення права на такий перерахунок, виплата пенсії здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства, тому підстави для визнання протиправними дій управління та задоволення позову відсутні.

17 серпня 2020 року представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, у якій позивач апелює доводам відповідача стосовного, що розмір пенсії у 90 % грошового забезпечення є перерахованим, а не призначеним, та зазначає, що рішення Верховного Суду у зразковій справі №240/5401/18 передбачає, що "при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпеченням, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислюється при її призначенні відповідно до наявної у Позивача вислугу років, є незмінним". Тобто, позивач вважає, що Верховний Суд саме й встановив, що зменшення відсоткового значення розміру пенсії до 70% є протиправним.

Також позивач вказав на те, що у позовній заяві не ставиться питання законності перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 85% до 90% відповідних сум грошового забезпечення. Вирішення цього питання буде порушенням прав позивача та виходом суду за межі позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

З огляду на заявлені позивачем вимоги, справа підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У справах, визначених частиною першою статті 263 КАС України, заявами по суті справи є позов та відзив.

Справи, визначені частиною першою статті 263 КАС України, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (ч. 6 ст. 120 КАС України).

У зв`язку з перебуванням судді у щорічній відпустці 19 серпня 2020 року, справу розглянуто після виходу з відпустки у перший після нього робочий день - 26 серпня 2020 року, відповідно до ч. 6 ст. 120 КАС України.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

Згідно проколу призначення пенсії від 03 грудня 2001 року, з 06.11.2001 року позивачу, полковнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , управлянням Служби безпеки України в Одеській області призначено пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виходячи з вислуги - 37 років у розмірі 85 % грошового забезпечення (а.с. 47).

Згідно перерахунку від 01.04.2007 року, здійснено перерахунок та призначено основний розмір пенсії за вислугу 37 років у розмірі 90 % грошового забезпечення (а.с. 47, зворот. стор.).

З цього часу розмір пенсії позивача за вислугу років неодноразово змінювався внаслідок перерахунків, однак відсоткова ставка 90 % від суми грошового забезпечення залишалась без змін до 01.01.2018 року.

Відповідно до наявного в матеріалах справи перерахунку пенсії від 19 квітня 2018 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснило перерахунок пенсії позивача з 1 січня 2018 року, за яким основний розмір пенсії становить 70 % грошового забезпечення (вислуга років 37). Підставою перерахунку зазначено: постанова КМУ №704, постанова КМУ №103 від 21.02.2018 року пункт 1, перерахунок з 01.01.2018 року (а.с. 51).

На звернення позивача, листом від 02.07.2020 року № 1500-0225-8/42575 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області щодо проведених перерахунків пенсії позивача повідомлено, що відповідно до статті 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Умови та розміри перерахунку пенсій з 01.01.2018 були передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб". Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, пункти 1 і 2 Постанови № 103 визнані протиправними та нечинними. Постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1088 "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян" зазначені пункти виключені.

У такому порядку 09.04.2018 проведено перерахунок пенсії позивача на підставі наданої Адміністрацією державної прикордонної служби України довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій за нормами, чинними на 01.03.2018, за нормами законодавства, що діяло на момент перерахунку, тобто виходячи з розміру 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Також у цій відповіді відповідач зазначив, що рішенням Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 04.02.2019 по справі 240/5401/18 на Головне управління зобов`язань не покладено, тому дії щодо його виконання не вчинялися (а.с. 45-46).

Вважаючи своє право порушеним діями відповідача щодо перерахунку з 01.01.2018 року пенсії зі зменшенням її основного розміру з 90 % до 70 % грошового забезпечення, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, позивачу - ОСОБА_1 призначено пенсію відповідно до ст. 13 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції від 11.02.2001 року, чинній на момент призначення пенсії з 06.11.2001 року.

Предметом спірних правовідносин між сторонами стало зменшення позивачу з 01 січня 2018 року розміру пенсії за вислугу років до 70 % відповідних сум грошового забезпечення, у зв`язку з перерахуванням пенсії на умовах та розмірах передбачених постановою КМУ від 21.02.2018 року №103.

Відповідно до положень статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

Перерахунок призначених відповідно до цього Закону пенсій визначений статтею 63, відповідно до якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України (редакція, чинна на час проведення перерахунку пенсії).

Відповідно до частини другої статті 63 цього Закону у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", згідно з пунктами 2 та 3 якого Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку. Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України (редакція, чинна на момент перерахунку пенсії позивача).

Відповідно до пункту 4 цього Порядку перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Пунктом 5 згаданого Порядку визначено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" встановлено, зокрема, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 2 постанови). Також цією постановою установлені тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схема тарифних розрядів за основними типовими посадами, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями.

У подальшому Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", пунктом 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Таким чином, відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України.

Як убачається із наведених норм, такі складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України.

Разом з тим відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу пенсія була призначена 06.11.2001 року за вислугу 37 років у розмірі 85% грошового забезпечення та перерахована, а фактично перепризначена 01.04.2007 року, у зв`язку зі зміною законодавства, за вислугу 37 років у розмірі 90% грошового забезпечення.

Так, 29.04.2006 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» від 04.04.2006 № 3591-IV, яким з 01.01.2007 року внесено зміни до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зокрема, частину другу статті 13 Закону № 2262 викладено в такій редакції: «Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів».

Враховуючи викладене, суд вважає, що в межах спірних правовідносин позивачу - ОСОБА_1 призначено пенсію відповідно до ст. 13 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення.

Відтак, суд не приймає доводи відповідача про те, що призначений розмір пенсії позивача становить 85 %, а не 90 % грошового забезпечення, тому його (позивача) вимоги щодо перерахунку пенсії у розмірі 90 % грошового забезпечення є безпідставними.

Стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" неодноразово була змінена в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.

Так, на момент виникнення спірних правовідносин було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

Разом із тим застосування цього показника до перерахунку пенсії позивача є протиправним, як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка змін не зазнавала, а також нормами постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 та від 21 лютого 2018 року № 103, тому застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що при перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб" на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Вищезазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні по зразковій справі № 240/5401/18 від 04 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року.

Це рішення суду є зразковим для справ, у яких предметом спору є зменшення відсоткового розміру основної пенсії, призначеної за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", при здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" відповідно до статті 63 указаного Закону на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Таким чином, вирішуючи спір, судом встановлено, що дана адміністративна справа №420/6347/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області є типовою, оскільки відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи №240/5401/18, а саме:

а) позивач є особою, якій призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

б) відповідачем є відповідне Головне управління Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває позивач;

в) предметом спору є зміна відсоткового значення розміру пенсії при здійсненні її перерахунку з 01 січня 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 у зв`язку з підвищенням сум грошового забезпечення, що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

З огляду на зазначене, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у рішенні від 04 лютого 2019 року за результатами розгляду зразкової справи № 240/5401/18, суд дійшов висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення позивачу основного розміру пенсії за вислугу років з 90% відповідних сум грошового забезпечення до 70 % відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103.

Крім того, для належного захисту порушених прав позивача суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі з 01 січня 2018 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо позовних вимог про виплату ОСОБА_1 різниці між пенсією за вислугу 37 років у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення, перерахованою на виконання рішення суду за цим позовом, та пенсією, фактично виплаченою ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 по дату фактичного перерахунку пенсії після набрання законної сили рішенням суду за цим позовом одним платежем, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Водночас, вирішуючи даний спір, суд виходить з передчасності таких позовних вимог, заявлених на майбутнє, оскільки позивачу ще не здійснено нарахування та не розпочато виплату різниці між пенсією у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення, на яку позивач має право, та пенсією у розмірі 70 % відповідних сум грошового забезпечення, яку позивачу зменшено з 01.01.2018 року внаслідок перерахунку, який суд визнає протиправним у даній справі.

Суд вважає, що на даний час у позивача не має підстав вважати, що відповідач буде відстрочувати або розстрочувати виплату різниці пенсії, а тому підстав для задоволення заявлених позовних вимог в цій частині немає.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 компенсацію у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в повному розмірі у період з 01.01.2018 по дату фактичного перерахунку пенсії відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено, статтею 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Частиною другою статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).

Відповідно до статті 1 Закону № 2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії.

Згідно з приписами ст. 4 Закону № 2050-ІІІ, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

У відповідності зі ст. 6 Закону № 2050-ІІІ, компенсацію виплачують також за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

За приписами статті 7 Закону № 2050-ІІІ, відмова власника або уповноваженого ним органу особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Відповідальність власника або уповноваженого ним органу (особи) за несвоєчасну виплату доходів визначається відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 1 Порядку № 159, дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з п. 2 Порядку, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

У відповідності з п. 3 Порядку № 159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Як передбачено п. 5 Порядку № 159, сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Отже, основною умовою для виплати громадянину, передбаченої ст. 55 Закону № 2262, ст. 2 Закону № 2050 та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

При цьому, суд зазначає, що зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст. 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року по справі № 336/4675/17), від 21 червня 2018 року по справі № 523/1124/17, від 03 липня 2018 року по справі справа № 521/940/17, від 10 квітня 2019 року по справі № 686/13725/17, від 05.10.2018 року у справі № 127/829/17, від 12.02.2019 року у справі № 814/1428/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За приписами п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Водночас, суд зауважує, що умовою нарахування компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати є наявність вини відповідача.

Так, рішенням по даній справі визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру призначеної позивачу пенсії з 90 % відповідних сум грошового забезпечення до 70 % відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку з 01.01.2018 року, що слугує підставою для здійснення нарахування та виплати компенсації.

Таким чином, оскільки несвоєчасне нарахування сум пенсії відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням пенсії відповідачем, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, то позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 компенсацію у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в повному розмірі у період з 01.01.2018 по дату фактичного перерахунку пенсії, у порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати".

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх часткового задоволення.

В прохальній частині позовної заяви позивач також просить допустити до негайного виконання рішення суду в межах стягнення пенсії за 1 місяць.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

З огляду на зазначене, задовольняючи позовні вимоги, суд вважає за необхідне звернути рішення до негайного виконання в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі з 01 січня 2018 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від оплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", розподіл судових витрат зі сплати судового збору не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 120, 139, 241-246, 250, 255, 291, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 90 % до 70 % відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку з 01 січня 2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі з 01 січня 2018 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 компенсацію у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в повному розмірі у період з 01.01.2018 по дату фактичного перерахунку пенсії, у порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати».

В іншій частині прозову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83).

Суддя О.В. Глуханчук

.