Справа № 174/479/20
Суддя: Борцова А. А.
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19 серпня 2020 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Борцової А.А.,

за участю секретаря - Килинчук Л.Л.,

позивача- ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, згідно вимог якого просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 №291324 від 15.06.2020 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбаченому ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., винесену начальником сектору реагування патрульної поліції №4 Вільногірського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області Семеновим Г.М., мотивуючи тим, що 15.06.2020 р. останнім була складена постанова серії ДП18 №291324, згідно якої позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн. 00 коп. Скористався правом на досудове оскарження постанови, однак 17.07.2020 р. отримав відповідь від Вільногірського ВП, що скарга залишена без задоволення, тому звернувся до суду з позовом. Вважає, що ОСОБА_2 при складанні адміністративного матеріалу допустив грубі порушення та не дослідив усі обставини справи, а тому винесена постанова є необґрунтованою, незаконною, а отже підлягає скасуванню з таких підстав. У постанові вказано, що він, керуючи транспортним засобом, користувався мобільним телефоном під час руху. Однак, не користувався мобільним телефоном, тримаючи його у русі, інспектор не надав доказів вчинення ним правопорушення, а у графі 7 постанови, де вказуються додатки, поліцейський не зазначив жодного доказу, в тому числі технічного засобу. Відповідно до Постанови ВС від 13 лютого 2020 року у справі № 524/9716/16-а, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності повинна містити інформацію про будь-яку фіксацію правопорушення. Приписами ч.3 ст.283 КУпАП передбачено обов`язок поліцейського щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності в оскаржуваній постанові посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на поліцейського. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справі № 524/5536/17 тау справі № 295/3099/17. Поліцейський під час складання Постанови не вніс як додатки будь-які докази до Постанови, не зазначив жодних відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), а тому не має права посилатися у майбутньому на будь-які докази. Сам факт вчинення правопорушення не доведений, як і не доведена вина позивача у інкримінованому правопорушенні, а тому у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення. Також жодних прав та обов`язків йому роз`яснено не було, чим порушено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП. Ним були заявлені клопотання про необхідність залучення захисника, однак клопотання поліцейський залишив взагалі без розгляду і знехтував його правами. Також поліцейський порушив процесуальний порядок розгляду справи, встановлений КУпАП, адже жодного розгляду справи взагалі не було. Поліцейський обмежився лише формальним складанням постанови без дотримання встановленої законом процедури, чим порушив ст.ст.276, 277, 277-2, 278, 279, 280, 281 КУпАП. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16-а (2-а/337/154/2016). Є всі підстави вважати постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена поліцейським незаконно, з грубим порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, необґрунтовано, упереджено, за неіснуюче правопорушення, якого він не скоїв, з порушенням його законних прав, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення. Просить постанову про адміністративне правопорушення серії ДП18 №291324 від 15.06.2020 р. скасувати.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на вищевказані обставини, просить позов задовольнити.

Відповідач - Головне Управління Національної поліції в Дніпропетровській області в судове засідання свого представника не направили, відзив на позов не надали, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином.

Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши відеозапис фіксації з камер поліцейських, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 15.06.2020 р. начальник сектору реагування патрульної поліції №4 Вільногірського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області Семенов Г.М. склав відносно позивача ОСОБА_1 постанову в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, згідно з якою останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 15.06.2020 року, в м.Вільногірську Дніпропетровської області, керуючи автомобілем Фольскваген Пассат н/з НОМЕР_1 , під час руху користувався засобами зв`язку - мобільним телефоном, тримаючи його в руках, чим порушив вимоги п.12.9 ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.19, ст.55 та ч.3 ст.62 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.2 ст.122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд не приймає у якості допустимого доказу по справі на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, відеозапис з камери поліцейських, наданий Вільногірським ВП ГУНП в Дніпропетровській області під час розгляду справи, оскільки даний відеозапис не містить фіксування факту користування позивачем ОСОБА_1 мобільним телефоном, до того ж, даний доказ, в порушення вимог додатку 5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані у не в автоматичному режимі № 1395, не зазначено у оскаржуваній постанові як доказ по справі, хоча у даному документі міститься графа 7 «до постанови додаються», відомості про технічний засіб, яким здійснювалося фіксування та ким саме із присутніх на місці події поліцейських, яких було двоє, у постанові не зазначено, тому даний відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Викладене відповідає правовим позиціям, зазначеним у постановах ВС від 24.01.2019 р. у справі № 592/5576/17 та від 23.12.2019 р. у справі № 524/253/17.

Крім того, позивач ОСОБА_1 факт вчинення правопорушення заперечує та не погоджувався з оскаржуваною постановою на час її складання, про що свідчать письмові пояснення позивача, дані ним при її складанні, однак у оскаржуваній постанові посадовою особою не надано будь-якої оцінки цим запереченням та не наведено доказів на їх спростування, тобто мотиви прийнятого рішення не викладені, що також суперечить вимогам вищевказаної Інструкції та ст.. 280, 283 КУпАП.

Також, при винесені оскаржуваної постанови посадовою особою також не зазначені обставини, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність правопорушника, дані про його майновий стан, що суперечить вимогам ст.ст.34, 35, 283 КУпАП.

Вказані обставини, на думку суду, свідчать про те, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам закону у розумінні ст.ст.280, 283-285 КУпАП та суперечить основним завданням та принципам КУпАП, встановленим ст.ст.1,7 КУпАП, оскільки при її винесенні не враховано усі обставини, що мали значення для прийняття рішення по справі.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності здійснено поліцейським Семеновим Г.М. з порушенням вимог закону, правомірності прийнятого рішення відповідачем в суді не доведено, у зв`язку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення від 05.06.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є протиправною і підлягає скасуванню.

Разом з тим, відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КУпАП, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до відповідальності, місцевий загальний суд як адміністративний, зокрема, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно заявлених вимог, позивач просить скасувати оскаржувану ним постанову, в цій частині вимоги позивача підлягають задоволенню, однак, з метою більш повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених вимог та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно останнього, оскільки об`єктивних доказів винуватості позивача в судовому засіданні не встановлено і можливості їх збирання стороною відповідача вичерпані.

На підставі ст.ст.19,55,62 Конституції України та керуючись ст.ст. 7, 245, 247, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.2, 77, 242-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 №291324 від 15.06.2020 року, винесену начальником сектору реагування патрульної поліції №4 Вільногірського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області Семеновим Г.М., про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до адміністративної відповідальності по ч.2 ст.122 КУпАП - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-ІХ від 18.06.2020 року, який набрав чинності 17.07.2020 року, визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Головуючий - суддя: підпис А.А.Борцова