Справа № 160/9413/20
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

18 серпня 2020 року Справа №160/9413/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., перевіривши у м.Дніпрі матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2020 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла направлена засобами поштового зв`язку позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код юридичної особи - 21910427; адреса: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 46) щодо відмови у призначенні пенсії, як багатодітній матері - протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивачу трудовий стаж в період 11.05.1986 р. - 20.05.1990 р.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/9413/20 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам ст. ст. 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Згідно із приписами статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частиною 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у позовній заяві зазначаються, зокрема:

- зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

- перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Суд зауважує, що зі змісту переліку доданих до позовної заяви документів слідує, що позивачем додано: копію заяви; оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору; копію паспорту та ІПН ОСОБА_1 ; копію трудової книжки (серії НОМЕР_1 ); копію інформаційної довідки від 03.01.2020 р.; копію архівної довідки від 17.10.2019 р.

Однак судом встановлено, що окрім вищезазначених документів позивачем було додано до позову не завірені копії листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №45/03.07.11 від 13.01.2020 р.; паспортів і карток платника податків ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Водночас, вищевикладені документи не зазначені позивачем у переліку в якості додатків до позовної заяви.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що у власній позовній заяві остання стверджує, що звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення їй пенсії, як багатодітній матері, однак ані доказів такого звернення, ані доказів того, що ОСОБА_1 отримала статус багатодітної матері, позивачем до позовної заяви не додано.

Окрім того, суд зауважує, що у позовній заяві відсутнє обґрунтування позовних вимог, оскільки, за виключенням висловлення ОСОБА_1 не згоди із позицією пенсійного органу, позивачем не викладено обґрунтування (в т.ч. з посиланням на норми права) на підтвердження протиправності відмови (рішення) й безпідставності позиції пенсійного органу, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також слід зауважити, що наведеній у позовній заяві виклад обставин та фактично заявлені ОСОБА_1 до суду позовні вимоги не дозволяють зрозуміти предмет даного спору.

Так, у позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що зверталась до відповідача із заявою щодо призначення їй пенсії за віком, як багатодітній матері, однак їй було відмовлено у призначенні такої пенсії з огляду на виявлення у трудовій книжці позивача певних недоліків.

Надалі ОСОБА_1 посилається на певне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, однак зі змісту позовної заяви неможливо встановити чи має позивач певне конкретне рішення пенсійного органу або мається на увазі сама позиція останнього.

Вищенаведене свідчить про те, що наведений ОСОБА_1 виклад обставин не дає змогу встановити фактичні обставини справи, а обґрунтування позовних вимог (в т.ч. й документально підтверджене у вигляді доказів звернення та надання до пенсійного органу усіх належних документів) у позовній заяві відсутнє.

При цьому, суд зауважує, що обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги - це конкретні юридичні факти, з настанням яких суб`єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини.

Виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги повинні стосуватись конкретних рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень з зазначенням того, яким чином і які саме права, свободи та інтереси порушені.

Окрім того, суд зауважує, що заявлені у позовній заяві ОСОБА_1 до суду позовні вимоги не конкретизовані, у зв`язку з чим не відповідають визначеної у ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України меті адміністративного судочинства у вигляді захисту ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, що також визначено у ч. 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Натомість, у прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 , зокрема, оскаржує "дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії, як багатодітній матері" та одночасно просить суд "зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивачу трудовий стаж в період 11.05.1986 р. - 20.05.1990 р.".

Тобто, у даному випадку та у викладеному позивачу контексті позовні вимоги не є взаємопов`язаними, оскільки перша вимога стосується призначення позивачу пенсії, а інша - питання щодо зарахування трудового стажу.

При цьому, необхідно наголосити, що у випадку оскарження дій, бездіяльності або рішення, слід конкретизувати з чим саме відповідні дії, бездіяльність були виражені, а якщо оскаржується певне рішення суб`єкта владних повноважень, то у такому випадку необхідно зазначити реквізити спірного рішення (номер, дату прийняття та найменування суб`єкта владних повноважень, яким це рішення приймалось).

Натомість, у даному випадку ОСОБА_1 не конкретизовано у прохальній частині яким чином або на підставі чого пенсійним органом вчинено спірні дії.

Окремо слід зауважити, що заявленню до суду позовних вимог щодо зобов`язання пенсійного органу зарахувати позивачу певний трудовий стаж (зокрема, із зазначенням періоду та роботодавця) мають передувати позовні вимоги щодо визнання протиправними дій (рішення) щодо відмови відповідача у такому зарахуванні.

Підсумовуючи вищенаведене, суд наголошує, що відповідні позовні вимоги не дають здійснити належний захист порушених прав позивача.

При цьому, слід наголосити, що вимоги позовної заяви повинні бути викладені чітко і зрозуміло, з урахуванням правил, встановлених процесуальним законодавством і узгоджуватись з наданими суду повноваженнями за наслідками розгляду справи, та мають бути спрямовані на захист конкретних прав, свобод та інтересів позивача з зазначенням способу їх захисту, який не допускає неоднозначного, довільного тлумачення змісту позовних вимог і дозволить суду максимально якісно здійснити правосуддя.

Приписами статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено поняття "письмових доказів", якими, зокрема, є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно з пунктом 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07 квітня 2003 року №55, копія документа засвідчується відміткою, що складається зі слів "Згідно з оригіналом", назвою посади, особистим підписом особи, яка засвідчує копію, її ініціалами та прізвищем, датою засвідчення копії.

Натомість, слід зазначити, що більшість доданих до позовної заяви ОСОБА_1 доказів на підтвердження фактичних обставин справи не завірено належним чином, а решта не завірена взагалі.

Вищенаведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам встановленим ст. ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, суд вважає за необхідне, дану позовну заяву залишити без руху із наданням строку для усунення недоліків, з врахуванням змін до процесуального законодавства.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Запропонувати позивачу усунути недоліки позовної заяви, вказані в мотивувальній частині ухвали, шляхом надання до суду:

1) позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог, передбачених статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України із зазначенням у новій редакції позовної заяви:

- відомостей наведених у п. 8 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: із зазначенням щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- з уточненням змісту позовних вимог та приведення їх у відповідність до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України;

- обґрунтуванням порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;

- повного переліку документів та інших доказів, що додані до позовної заяви;

2) примірників позовної заяви у новій редакції у відповідності до кількості учасників справи;

3) усіх належним чином завірених доказів на підтвердження фактичних обставин справи.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення (отримання) копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями), згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко