Справа № 280/3322/20
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року (о 17 год. 00 хв.)Справа № 280/3322/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Логістік»

до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фаворит Логістік» (далі - ТОВ «Фаворит Логістік», позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (далі - відповідач 1), Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека, відповідач 2), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача 1 №173796 від 24.03.2020 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000,00 грн. до позивача.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначає, що Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області грубо порушено вимоги пункту 26 постанови Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 «Про порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», оскільки у зв`язку із несвоєчасним направленням запрошення на розгляд справи про порушення транспортного законодавства, підприємство було позбавлене можливості прийняти участь у розгляді справи та подати свої заперечення. Крім того, посилається на порушення відповідачем вимог пункту 21 постанови Кабінету Міністрів України № 1567 в частині нездійснення головними спеціалістами Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області запису у дорожньому листі із зазначенням дати, часу, місяця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення. На підставі викладеного, просить визнати протиправною та скасувати оскаржену постанову відповідача 1 №173796 від 24.03.2020.

Ухвалою судді від 26.05.2020 позовна заява залишена без руху та позивачу надано строк для усунення зазначених судом недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви було усунуто.

Відповідно до ухвали 26.06.2020 відкрито провадження у справі та призначено перше судове засідання на 23.07.2020 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 23.07.2020 вирішено відкласти розгляд справи на 21 серпня 2020 року.

Відповідач позов не визнав, 23 липня 2020 року надав суду відзив (вх. №33805), відповідно до якого пояснює, що після проведення документального габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки «МАН», номерний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 на підставі ТТН № 703 від 06.03.2020 було встановлено, що навантаження по загальній масі перевищує нормативно-встановлені параметри 57660 т., замість встановленої 40 т, тобто перевантаження транспортного засобу по загальній масі склало 31%. Відтак, вважає, що співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області на законних підставах було віднесено транспортний засіб позивача до великовагових, а на підставі цього ними було законно складено Акт від 06.03.2020 № 031547 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, та Розрахунок плати за поїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів, яким визначено позивачу до сплати 177.39 євро, а також інспекторами було складено Акт №218550 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом, де зафіксовано порушення транспортного законодавства, відповідальність за що передбачена абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Щодо затримання транспортного засобу у пункті зважування вказує на відсутність в Управління повноваження щодо заборони руху великовагового транспортного засобу. Стосовно посилань позивача на несвоєчасне повідомлення про розгляд матеріалів зазначає, що на адресу суб`єкта господарювання 13.03.20 було направлено копію акта №218550 та запрошення на розгляд даного акту та матеріалів проведення документального вагового контролю, дане запрошення було отримано позивачем 24.03.2020 уповноваженою особою Потапова, однак на призначену дату розгляду матеріалів перевірки позивач не з`явився, будь яких документів та відповідного дозволу на перевантаження що спростовують, або пояснюють відносно виявленого порушення під час перевірки до Управління не надав. З огляду на викладене, просить у задоволенні позову відмовити.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Згідно з офіційними відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських ТОВ «Фаворит Логістік» () зареєстровано юридичною особою 04.05.2016, Номер запису: 0039997. Основний вид діяльності позивача є 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

06 березня 2020 року о 14 год. 40 хв. працівниками Укртрансбезпеки у Запорізькій області у м. Мелітополь, вул. Каховське шосе, 3 проведено перевірку транспортного засобу марки «МАН», номерний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , який належить на праві власності позивачу, за результатами якої складено акт №218550 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За результатами перевірки фахівцями Укртрансбезпеки у Запорізькій області встановлено порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в частині послуг перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, перевищення склало 31%. Водій у Акті зазначив, що вантаж не зважувався, перевантаження не має.

13 березня 2020 року відповідачем акт від 06.03.2020 №218550 разом із запрошенням на розгляд матеріалів перевірки на 24 березня 2020 року були направлені на адресу позивача поштою та як вбачається з копії рекомендованого поштового повідомлення, яке долучене представником відповідача до матеріалів справи, кореспонденція вручена уповноваженому представнику позивача 24 березня 2020 року. Натомість, роздруківка з офіційного сайту «Укрпошти» щодо поштового відправлення 807 свідчить, що відправлення вручене адресату 26 березня 2020 року.

24 березня 2020 року в.о. начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області розглянуто матеріали перевірки та прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №173796, якою за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», позивача зобов`язано сплатити штраф в розмірі 34 000,00 грн. (відповідальність передбачена абзацом 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»). Вказану постанову було направлено на адресу позивача та вручено поштою його представнику 07 квітня 2020 року, про що свідчить роздруківка з офіційного сайту «Укрпошти» щодо поштового відправлення 211.

02 квітня 2020 року представником позивача, адвокатом Бєлкою А.В. направлений адвокатський запит про надання інформації та копій документів щодо розгляду справи про порушення транспортного законодавства 24 березня 2020 року, який отриманий Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області 07 квітня 2020 року.

Вважаючи прийняту відповідачем постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000,00 грн. протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом про її скасування.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2344-III), відповідно до статті 1 якого автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

За приписами частини 3 статті 6 Закону №2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (пункт 8 Положення №103).

Згідно зі статтею 2 Закону №2344-III законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до частини 2 статті 48 Закону №2344-III, документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Приписами частини 4 статті 48 Закону №2344-III визначено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно з пунктом 3 Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого 25 лютого 2009 року постановою Кабінету Міністрів України №207 (далі - «Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні»), крім документів, зазначених у пунктах 1 і 2 цього переліку, є необхідними у разі перевезення: вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень - дозвіл на рух автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, виданий Державтоінспекцією.

Як зазначено у пункті 1 «Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні», для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, необхідними документами для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні є: - фотокопія ліцензії, засвідчена автомобільним перевізником, або ліцензійна картка; - товарно-транспортна накладна; - посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; - реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом; - талон про проходження державного технічного огляду; - поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Для водія юридичної особи необхідним є також дорожній лист з відмітками про проведення передрейсових медичного огляду водія та огляду технічного стану транспортного засобу.

Відповідно до пунктів 11.1-11.6 «Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568 (надалі - «Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні»), основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (ветеринарні, санітарні та якісні - сертифікати, свідоцтва, довідки, паспорти тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом). Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення (частина 1 статті 48 Закону №2344-III).

За приписами пункту 31 «Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» видача дозволу та подання документів, необхідних для його отримання, переоформлення, видачі дубліката та анулювання, здійснюються через дозвільний центр. Для отримання дозволу перевізник або уповноважена ним особа подає дозвільному центру: заяву, в якій зазначаються заплановані строки проїзду транспортного засобу, маршрут руху, геометричні (висота, ширина, довжина) і вагові (загальна вага, осьові навантаження) параметри транспортного засобу, інформація про вантаж, найменування, адреса, телефон перевізника та прізвище відповідальної за перевезення особи; копії погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку щодо проїзду автотранспорту; документ, що підтверджує внесення плати за оформлення дозволу.

Рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (стаття 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 №2862-IV).

Як зазначено у пункті 6.3 «Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», при перевезенні вантажів у критих автомобілях і причепах, окремих секціях автомобілів, контейнерах і цистернах, опломбованих Замовником, визначення маси вантажу виконується Замовником.

Згідно з пунктом 6.5 «Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» визначати масу чи кількість вантажу у вантажовідправника і вантажоодержувача потрібно однаковим способом. При прийманні вантажу для перевезення за масою треба зважити весь вантаж. Визначення загальної маси вантажу зважуванням окремих місць забороняється.

Підпунктом 12 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні» передбачено, що повторне вимірювання і зважування - це будь-яке наступне вимірювання транспортного засобу, що перебуває в межах одного стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю, з часу в`їзду такого транспортного засобу на територію пункту до виїзду з неї. Не є повторним вимірювання, яке проводиться через технічні перебої в роботі вимірювального і зважувального обладнання, що не суперечить вимогам затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології методики.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (пункт 6 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні»).

За результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансінспекції або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних (абзац 1 пункту 20 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні»).

Так, в акті перевірки №218550 від 06.03.2020 зазначено, що позивачем порушено абзац 16 частини 1 статті 60 Закону №2344-III, а саме, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм на 31% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Статтею 60 Закону №2344-III встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, як зазначено в абзаці 16 частини 1 статті 60 Закону №2344-III, суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення є саме автомобільний перевізник.

Відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до перевізників.

На підтвердження вчинення позивачем порушення, відповідачем надано товарно-транспортну накладну № 703 від 06.03.2020, з якої судом встановлено, що загальна маса транспортного засобу склала 57,660 т, тобто перевізником (ТОВ «Фаворит Логістік») перевищено допустиму масу транспортного засобу на 17,660 т.

Позивачем доказів зворотного суду не надано. Більш того, у позовній заяві позивач взагалі не зазначає про свою незгоду із фактом виявленого порушення.

Доводи позивача про порушення відповідачем процедури розгляду матеріалів про притягнення ТОВ «Фаворит Логістік» до відповідальності суд дослідивши відхиляє з огляду на таке.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За приписами пункту 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

За змістом пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом (абзац 2).

Згідно пункту 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Тобто, відповідні відмітки мають бути проставлені за наявності дорожнього листа.

Як доказ невиконання співробіниками Укртрансбезпеки вимог пункту 21 Порядку № 1567 позивач надає засвідчену ксерокопію подорожнього листа вантажного автомобіля від 01.03.2020. Однак, докази того, що останній документ був наявний (за умови наявності товарно-транспортну накладну № 703 від 06.03.2020) та пред`являвся водієм співробітникам Укртрансбезпеки, суду не надано.

Щодо посилань представника позивача на неналежне повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із пунктами 25, 26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснював заходи щодо своєчасного повідомлення позивача про розгляд справи про порушення шляхом направлення запрошення на його адресу рекомендованим листом із повідомленням.

Судом встановлено, що згідно із інформацією про відстеження пересилання поштових відправлень на Офіційному сайті «Укрпошта» копію повідомлення направлено на адресу позивача 13 березня 2020 року, 17 березня 2020 року повідомлення надійшло до відділення зв`язку, проте не було вручено під час доставки. Вказане свідчить, що позивач мав можливість отримати дане повідомлення з 17 березня 2020 року, проте вказаним правом не скористався.

Вказана правова позиція викладена ВС у постанові від 11.02.2020 по справі № 820/4624/17.

Крім того, жодних поважних (об`єктивних) причин неможливості вчасного отримання поштової кореспонденції позивачем суду не наведено.

Пунктом 27 Порядку № 1567 передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

У призначений час представник позивача не з`явився, повідомлень про перенесення розгляду на іншу дату до відповідача не направив, як і жодного документу на спростування фактів виявлених правопорушень, зазначених в акті.

Одночасно, суд зазначає, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 01.03.2018 у справі №820/4810/17.

Згідно з вимогами статей 73, 75, 76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У даному випадку, суд звертає увагу на те, що позивачем ані під час перевірки, ані під час розгляду справи про правопорушення транспортного законодавства, ані під час перебування справи в провадженні суду не надано жодних доказів на спростування висновеків відповідача під час перевірки щодо порушення ТОВ «Фаворит Логістік» приписів ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Отже, враховуючи наявність у відповідача підстав для здійснення перевірки, беручи до уваги, що позивач в даному випадку виступає саме як перевізник, який здійснював 06.03.2020 перевезення вантажів автомобілем марки «МАN», номерний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 з навантаженням по загальній масі перевищує нормативно-встановлені параметри 57,660 т., замість встановленої 40 т, а встановлення контролюючим органом перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів на 31% - є правовою підставою для застосування відповідного адміністративно-господарського штрафу, суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено факт порушення позивачем вимог Закону №2344-III та наявність підстав для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000,00 грн.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Логістік» (69013, м. Запоріжжя, вул. Базова, буд. 9-а, ) до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (69083, м. Запоріжжя, вул. Музична, 2-А, ), до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, ) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак