Справа № 640/23202/19
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2020-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

21 серпня 2020 року м. Київ № 640/23202/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В. розглянувши в письмовому провадженні питання про ухвалення додаткового рішення в адміністративний справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (надалі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі також - ГУ ПФУ в м. Києві, Управління, відповідач) в якому просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 80 % до 70 % від сум грошового забезпечення та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 в розмірі 80 % грошового забезпечення згідно зі статтею 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", починаючи з 01.01.2018 з врахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно та однією сумою;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо неврахування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 додаткових видів грошового забезпечення: надбавки особам, які працюють в умовах режимних обмежень у розмірі 10 %, надбавки за особливо важливі завдання у розмірі 50 %, премію у розмірі 10 %, які він отримував до перерахунку пенсії, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 , включаючи додаткові види грошового забезпечення: надбавку особам, які працюють в умовах режимних обмежень у розмірі 10 %, надбавку за особливо важливі завдання у розмірі 50 %, премію у розмірі 10 %, починаючи з 01.01.2018 з врахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно та однією сумою;

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виплати ОСОБА_1 в 2018 році лише 50 %. у 2019 році лише 75 % суми підвищення пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплачувати 100 % суми підвищення пенсії ОСОБА_1 , перерахованої згідно зі статтею 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", починаючи з 01.01.2018 врахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно та однією сумою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 27.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 27.04.2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо зменшення з 01.01.2018 відсоткового значення розміру пенсії з 80% до 70% сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ,) здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 80% відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення в частині вимог щодо:

1. Визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо нарахування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 додаткових видів грошового забезпечення: надбавки особам, які працюють в умовах режимних обмежень у розмірі 10%, надбавки за особливо важливі завдання у розмірі 50%, премію у розмірі 10%, які він отримував до перерахунку пенсії, та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 , включаючи додаткові види грошового забезпечення: надбавку особам, які працюють в умовах режимних обмежень у розмірі 10%, надбавку за особливо важливі завдання у розмірі 50%, премію у розмірі 10%, починаючи з 01.1.2018 з врахуванням проведених раніше виплат, здійснити виплату невідкладно та однією сумою;

2. Визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо виплати ОСОБА_1 в 2018 році лише 20%, у 2019 році лише 75% суми підвищення пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві виплачувати 100% суми підвищення пенсії ОСОБА_1 , перерахованої згідно ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», починаючи з 01.01.2018 врахування проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно та однією сумою;

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувать Головного управління Пенсійного фонду України в м,Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000,00грн.

Заяву обґрунтовано тим, що судом досліджено однак не вирішено питання даних вимог.

З огляду на те, що рішення в адміністративній справі №826/23202/19 ухвалено в письмовому провадженні, суд приходить до висновку щодо можливості розгляду заяви також в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Отже, як вбачається з вищевикладеного, процесуальний інститут додаткового судового рішення дає можливість виправити помилки суду, спричинені недотриманням вимог судового рішення, зокрема, щодо наявності в ньому відповіді на всі заявлені вимоги позивача (третьої особи), наявності суджень суду щодо способу виконання судового рішення у випадку, коли такі судження є необхідними, вирішення питання про судові витрати.

З наведеного слідує, що додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, а не прийняття додаткових судових рішень.

Дослідивши заяву позивача про винесення додаткового судового рішення в частині вимог 1 та 2, суд зазначає наступне.

У рішенні від 01.12.2004 №18-рп/2004 Конституційний Суд України роз`яснив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Отже, під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо особа не довела факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.

Судом зазначає, що вимоги 1 та 2 судом досліджувалась, однак при вирішенні та дослідженні матеріалів справи, судом вирішено задовольнити позов частково та задовольнити позовні вимоги в частині вимог протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо зменшення з 01.01.2018 відсоткового значення розміру пенсії з 80% до 70% сум грошового забезпечення та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 80% відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Щодо вимоги про стягнення за рахунок бюджетних асигнувать Головного управління Пенсійного фонду України в м,Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000,00грн., суд зазначає наступне.

Позивачем на підтвердження витрат на правничу допомогу надано суду договір про надання правової допомоги від 25.09.2019, акт прийому-передачі надання правничої допомоги №1/19 від 22.11.2019 до Договору про надання правничої допомогою від 29.09.2019; розрахунок витрат на професійну правничу допомогу від 22.11.2019; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльності серії ВН №0000055 від 18.11.2015, ордер серії КВ №80751 від 30.09.2019, розрахунок витрат на професійну правничу допомогу від 22.11.2019. Однак, позивачем не надано суду доказів оплати зазначених витрат на правничу допомогу, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зазначеної вимоги.

Враховуючи викладені обставини, заява представника позивача про винесення додаткового рішення, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 241, 248, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі №826/23202/19 відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена відповідно до статті 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Смолій