Справа № 160/12324/19
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2020-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «К.Н.Т.» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування наказу та податкових повідомлень-рішень, -
06 грудня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «К.Н.Т.» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо призначення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «К.Н.Т.» з питань дотримання вимог валютного законодавства України при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 01.07.2017 року №Р010717 за період з 01.07.2017 року по 12.04.2019 року, порядку та термінів декларування валютних цінностей та іншого майна резидентів, яке перебуває за межами України;
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що контролюючим органом були допущені порушення процедури проведення перевірки, оскільки обов`язковою передумовою призначення документальної позапланової перевірки на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України є ненадання платником податків пояснень та їх документальних підтверджень на обов`язковий письмовий запит органу державної податкової служби, що оформлений з додержанням вимог податкового законодавства. Так, позивач зазначає, що Головне управління ДФС у Дніпропетровській області не направляло, а ТОВ «К.Н.Т.» не отримувало будь-якого запиту контролюючого органу у письмовій формі щодо предмету перевірки. Крім того, в оскаржуваному наказі відповідача №2206-п від 10.04.2019 чітко визначено вид перевірки - документальна позапланова виїзна перевірка, проте фактично перевірка здійснена поза межами місцезнаходження ТОВ «К.Н.Т.», що позбавило позивача процесуальних прав, передбачених Податковим кодексом України для платників податків. Щодо суті встановлених під час перевірки порушень зазначив, що контролюючий орган в акті перевірки не в повному обсязі відобразив фінансово-господарську діяльність позивача у сфері зовнішньоекономічної діяльності у перевіряємому періоді та одностороннє дослідив лише експортні операції без врахування пов`язаних із ними імпортних операцій, а тому, спірні податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.
Ухвалою суду від 11.12.2019 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 21 131,00 грн.
Вказану ухвалу направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «К.Н.Т.» та отримано уповноваженим представником 28.12.2019 року.
11 січня 2020 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про усунення недоліків позову разом із платіжним дорученням №1086 від 10.01.2020 року на суму 21 131,00 грн.
Ухвалою суду від 15.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено судове засідання на 17 лютого 2020 року о 14:00 год.
07 лютого 2020 року на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (оригінал до суду подано 17.02.2020), в якому податковий орган заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що у зв`язку з отриманням податкової інформації від уповноваженого банку про порушення ТОВ «К.Н.Т.» валютного законодавства, на адресу позивача був направлений запит вих. №7968/10/04-36-14-06-17 від 24.01.2019 про надання пояснень та їх документального підтвердження, який було вручено уповноваженій особі підприємства 15.02.2019. Оскільки відповідь на вказаний запит на адресу контролюючого органу не надходила, тож у контролюючого органу були законні підстави для призначення документальної позапланової виїзної перевірки. Щодо суті порушення розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності зазначив, що при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 01.07.2017 №Р010717 встановлено порушення статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 року №185/94-ВР, за що нараховано пеню за порушення термінів розрахунків в сфері ЗЕД у сумі 626 925,34 грн. Також, в ході проведення перевірки встановлено порушення порядку та строків декларування валютних цінностей та іншого майна, що стало підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 170,00 грн. На підставі викладеного вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.
У судовому засіданні 17.02.2020 оголошена перерва до 04.03.2020 до 11:00 год.
04 березня 2020 року у судовому засіданні ухвалою суду провадження у справі було зупинено до 06.04.2020 та призначено судове засідання на 06 квітня 2020 року о 10 год. 00 хв.
На підставі ухвали суду від 06.04.2020 провадження у справі було поновлено.
13 травня 2020 року ухвалою суду провадження у справі було поновлено.
У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання 13.05.2020, розгляд справи було відкладено на 27.05.2020 року на 15 год. 00 хв.
27 травня 2020 ухвалою суду зупинено провадження в адміністративній справі до 24.06.2020.
Ухвалою суду від 24.06.2020 провадження у справі було поновлено.
В судове засідання 24.06.2020 року представник позивача не з`явився. Від адвоката Євтушок Т.А. до суду було подано клопотання про зупинення провадження у справі з посиланням на ту обставину, що у підприємства відсутня можливість належним чином здійснити представництво в суді, оскільки адвокат знаходиться на лікарняному, а директор знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати. При цьому, будь - яких документальних підтверджень вказаним обставинам адвокатом разом із клопотанням не надано.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (частина 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
У зв`язку із тим, що заяви про розгляд справи за відсутності позивача до суду не поступило, а причина неявки представників судом визнані неповажними, в судовому засіданні 24.06.2020 року судом було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання та продовжено розгляд справи.
Ухвалою суду від 24.06.2020 замінено відповідача на його правонаступника - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області.
У судовому засіданні 24.06.2020 була оголошена перерва до 25.06.2020 до 09:00 год.
25 червня 2020 року сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 КАС України, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Частиною 1 статті 257 КАС України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Згідно зі статтею 258 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
- при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 01.07.2017 №Р010717, укладеного з нерезидентом - компанією Wealthy Pacific LTD (Великобританія) за період з 01.07.2017 по 12.04.2019: встановлено порушення ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 №185/94-ВР, за що згідно з частиною 5 статті 13 Закону України від 21 червня 2018 року №2473-VIII «Про валюту і валютні операції» (ст.4 Закону України №185/94) нараховується пеня за порушення термінів розрахунків в сфері ЗЕД у сумі 626 925,34 грн.;
- п.1 ст.9 Декрету КМУ від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», за що у відповідності із п.2.7. Постанови Правління НБУ від 08.02.2000 №49 «Про затвердження Положення про валютний контроль» та п.2 ст.16 Декрету КМУ від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» підприємству нараховується штрафна санкція за порушення порядку декларування валютних цінностей та іншого майна станом на 01.01.2019 у сумі 170,00 грн.
26 червня 2019 року відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:
Вважаючи дії податкового органу щодо призначення та проведення перевірки та податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Відповідно до вимог пункту 78.1 статті 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:
- отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (п.п.78.1.1);
- виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (п.п.78.1.4).
Пунктом 78.4 статті ПК України передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
З наведених норм вбачається, що отримана контролюючим органом податкова інформація, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, може бути підставою для призначення позапланової перевірки платника податків лише у випадку, коли сумніви, які виникли у податкового органу, не усунуті наданими поясненнями з документальним підтвердженням.
Отже, передмовою прийняття органом державної податкової служби наказу про проведення перевірки має бути, зокрема, відповідний письмовий запит органу державної податкової служби про надання пояснень та їх документального підтвердження і невиконання такого запиту платником податків.
Правовідносини з приводу підстав та організації направлення такого запиту і надання на нього відповіді визначені пунктом 73.3 статті 73 ПК України.
Згідно з пунктом 73.3 статті 73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.
Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
У зв`язку з отримання вищевказаної податкової інформації, відповідачем на адресу позивача було направлено запит вих. №7968/10/04-36-14-06-17 від 24.01.2019 «Про надання пояснень та їх документального підтвердження», в якому із посиланням на фактичну (повідомлення АТ «ОТП Банк» від 04.12.2018 №52-1/6307-БТ) та правову (п.п.16.1.5 п.16.1 ст.16, п.п.19-1.1 ст.19-1, п.п.20.1.2, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 та п.п.78.1.1 п.78 ст.78 ПК України) підстави направлення запиту, просив надати протягом 15 робочих днів з дня отримання даного запиту пояснення та документальне підтвердження згідно із переліком документів. Також, у вказаному запиті попереджено, що у випадку ненадання пояснень та їх документального підтвердження контролюючий орган набуває право на проведення документальної позапланової перевірки відповідно до п.п.78.1.1 п.78 ст.78 ПК України.
Судом встановлено, що позивачем не було надано будь-яких пояснень на запит, внаслідок чого, як зазначено відповідачем, сумніви із спірного питання не усунуті, а тому, зважаючи на встановлений факт ненадання позивачем необхідної інформації відносно взаємовідносин з іноземним контрагентом при виконанні умов зовнішньоекономічного договору, тобто невиконання встановленого законодавством обов`язку, відповідачем у межах повноважень, визначених п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України, призначена документальна позапланова виїзна перевірка позивача.
Так, 10 квітня 2019 року Головним управління ДФС у Дніпропетровській області прийнято наказ №2206-п, відповідно до якого на підставі п.19-1.1 ст.19-1, п.п.20.1.4, п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 ПК України призначено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «К.Н.Т.» з 16.04.2019 тривалістю 5 робочих днів за період діяльності з 01.07.2017 по 12.04.2019 з метою перевірки дотримання вимог валютного законодавства України при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 01.07.2017 №Р010717, порядку та термінів декларування валютних цінностей та іншого майна резидентів, яке перебуває за межами України.
Також, оформлено направлення на перевірку від 10.04.2019 №2557, в якому зазначено, що проведення перевірки поручено головному державному ревізору - інспектору відділу перевірок фінансових операцій управління аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області Ємець Маргариті Андріївні, яке разом із копією наказу від 10.04.2019 №2206-п вручено під розписку головному бухгалтеру позивача- Бут Світлані Василівні, а отже, допуск до податкової перевірки відбувся.
Таким чином, на підставі наявних у справі матеріалів суд дійшов висновку про правомірне призначення документальної позапланової виїзної перевірки та прийняття спірного наказу від №2206-п від 10.04.2019 на підставі пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України.
Таким чином, позивач вважає, що контролюючим органом було повторно здійснено перевірку фінансово-господарської діяльності ТОВ «К.Н.Т.» за період з 01.07.2017 по 31.03.2018.
На підставі викладеного суд вважає помилковими доводи позивача, що контролюючим органом було проведено повторну перевірку з одного і того ж самого питання.
Також, суд критично ставиться до тверджень позивача з приводу того, що фактично була проведена не позапланова виїзна перевірка, а позапланова невиїзна перевірка, оскільки посадова особа контролюючого органу - Ємець М.А. не виїзджала на підприємство, а всі необхідні документи з питань перевірки були направлені головним бухгалтером ТОВ «К.Н.Т.» Бут С.В. на електронну адресу перевіряючої особи, що свідчить про порушення процедури проведення саме виїзної позапланової перевірки.
Як було зазначено раніше, головний державний ревізор - інспектор відділу перевірок фінансових операцій управління аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області Ємець Маргарита Андріївна, 16.04.2019 року була допущена посадовими особами ТОВ «К.Н.Т.» до перевірки. Як в ході перевірки, так і по її завершенні позивачем будь - яких зауважень з приводу порушення посадовою особою контролюючого органу процедури проведення позапланової виїзної перевірки, заявлено не було. Належних доказів, які б свідчили про вказані факти, позивачем до суду також не надано. Крім того, суд зазначає, що сам факт направлення підприємством на електронну адресу посадової особи контролюючого органу сканованих копій первинних документів, не свідчить про порушення процедури проведення перевірки та не підтверджує фактичне проведення позапланової невиїзної перевірки, оскільки будь - яких обмежень щодо отримання таких копій саме в такому порядку, Податковим кодексом України, не визначено.
Стосовно позиції позивача щодо порушення Головним управління ДПС у Дніпропетровській області вимог ПК України щодо строку оформлення результатів перевірки та порядку його вручення суд зазначає наступне.
Відповідно до абзацу першого пункту 86.3 статті 86 ПК України акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).
Згідно з наказом №2206-п від 10.04.2019 документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «К.Н.Т.» призначено з 16.04.2019 тривалістю 5 робочих днів.
При цьому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10 січня 2019 № 7-р «Про перенесення робочих днів у 2019 році» у 2019 році в порядку та на умовах, визначених законодавством, перенесено робочі дні з вівторка 30 квітня на суботу 11 травня.
Таким чином, враховуючи послідовність неробочих та святкових днів (27.04.2019 - 30.04.2019 - вихідний день субота, свято Пасха, неробочий день; 01.05.2019 - святковий день), першим робочим днем є дата 02.05.2019, яка є останнім строком реєстрації акту перевірки ТОВ «К.Н.Т.», що свідчить про дотримання відповідачем вимог оформлення результатів перевірки.
З приводу посилань позивача на те, що ані посадові особи ТОВ «К.Н.Т.», ані його працівники не отримували 18.06.2019 зазначене поштове відправлення, а сам акт перевірки був переданий позивачу працівником орендодавця, приміщення якого орендує, лише у жовтні 2019 суд зазначає, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (пункт 42.2 статті 42 ПК України).
Правила надання послуг поштового зв`язку затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, та визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними.
Так, у відповідності до пункту 90 вказаних Правил, адресат може уповноважити іншу особу на одержання адресованого йому поштового відправлення, коштів за поштовим переказом за довіреністю, що оформляється в установленому законодавством порядку. Довіреність на одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом може бути посвідчена нотаріально, посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на стаціонарному лікуванні, або за місцем його проживання. Після пред`явлення оригіналу довіреності її копія залишається в об`єкті поштового зв`язку.
Встановлюючи факт направлення (вручення) позивачу копії акту перевірки поштою, судом встановлено відповідність адреси одержувача у поштовому відправленні місцезнаходженню (податкової адреси) платника податків.
Обов`язку встановлювати особу, яка від імені платника отримала рекомендований лист, чи перевіряти її повноваження, посадові особи контролюючого органу при отриманні поштового повідомлення не мали.
Стосовно виявлених в ході проведення перевірки інших порушень суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР, який був чинний на момент спірних правовідносин (далі- Закон № 185/94-ВР, втрата чинності - 07.02.2019) виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством.
Частинами 1, 2 статті 6 Закону № 185/94-ВР встановлено, що строки, зазначені у статтях 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, можуть бути продовжені центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, у разі виконання резидентами операцій за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення.
Порядок віднесення операцій резидентів до зазначених у частині першій цієї статті та умови видачі висновків на перевищення строків, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтею 4 Закону № 185/94-ВР, порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).
Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні цінності» від 21.06.2018 року № 2473 - VIII (введений в дію з 07.02.2019 року), порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Пунктом 1.1 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 №136 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України
28 травня 1999 р. за № 338/3631, чинної на момент виникнення спірних відносин (втрата чинності - 07.02.2019 року) (далі - Інструкція №136) визначено, що днем виникнення порушення є перший день після закінчення встановленого законодавством строку розрахунків за експортною, імпортною операцією або строку, встановленого відповідно до раніше одержаних за цією операцією висновків.
Виручка резидентів [крім інвесторів (представництв іноземних інвесторів на території України) за угодами про розподіл продукції, контроль за своєчасністю розрахунків яких не здійснюється] підлягає зарахуванню на їх рахунки в банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше встановленого законодавством України строку з дати оформлення МД на продукцію, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних, страхових послуг - з моменту підписання акта, рахунка (інвойса) або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних, страхових послуг (пункт 2.1 Інструкції №136).
Відповідно до пункту 2.2 Інструкції №136, відлік законодавчо встановленого строку розрахунків банк починає з наступного календарного дня після дня оформлення МД або підписання акта, рахунку (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних, страхових послуг.
В силу приписів пункту 2.3 Інструкції №136, банк знімає експортну операцію резидента з поставки продукції, виконання робіт, надання транспортних, страхових послуг з контролю після зарахування виручки за цією операцією на поточний рахунок останнього.
Аналогічні приписи містяться в Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженій постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 року № 7 (набрання чинності - 05.01.2019 року).
Як встановлено судом, між ТОВ «К.Н.Т.» (Україна, продавець) і Wealthy Pasific LTD (Великобританія, покупець) був укладений Контракт №Р010717 від 01.07.2017, відповідно до умов якого продавець бере на себе зобов`язання поставити, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію (в подальшому - товар) на умовах, узгоджених з покупцем і вказаних у контракті та в специфікаціях до контракту (п.1). Поставка Товару здійснюється на умовах DAP до місця призначення, що вказується у специфікаціях до контракту згідно з Інкотермс 2010 (п.5.1). Ціна товару, поставлену на вищевказаній базисній умові визначається згідно зі специфікаціями до контракту (п.6.1). Загальна сума контракту визначається як загальна сума загальних вартостей товару, зазначених у Специфікаціях (п.6.2). Покупець зобов`язується здійснити оплату за поставлену кількість товару, вказану у специфікації до контракту, вказану у специфікації до контракту, банківським переказом на рахунок продавця протягом 3 банківських днів, починаючи від дня наступного за днем надання продавцем відповідних документів (п.7.1). Всі банківські витрати в банку продавця - за рахунок продавця, а в банку покупця - за рахунок покупця. Банк кореспондент - за рахунок продавця (п.7.2). Валюта платежів за цим контрактом - долари США (п.7.3).
За період з 01.04.2017 по 12.04.2019 ТОВ «К.Н.Т.» на виконання умов даного контракту експортовано нерезиденту товар відповідно до нижче вказаних вантажних митних декларацій типу ЕК10:
- №UA500470/2018/008183 від 08.05.2018 на суму 64 902,82 доларів США (кукурудза 3-го класу), граничний термін отримання валютної виручки - 04.11.2018;
- №UA500040/2018/005229 від 14.05.2018 на суму 35 922,33 доларів США (кукурудза 3-го класу), граничний термін отримання валютної виручки - 10.11.2018;
- №UA/504120/2018/104514 від 14.05.2018 на суму 22 590,80 доларів США (пшениця м`яка), граничний термін отримання валютної виручки - 10.11.2018;
- №UA/504060/2018/001749 від 15.05.2018 на суму 36 875,60 доларів США (кукурудза не насіннєва), граничний термін отримання валютної виручки - 11.11.2018.
Тобто, загальний обсяг поставки за вказаними митними деклараціями за період 08.05.2018 - 15.05.2018 складав 160291,55 доларів США з граничним терміном сплати - 04.11.2018 року; 10.11.2018 року; 11.11.2018 року відповідно.
На виконання умов контракту №Р010717 від 01.07.2017 на рахунок позивача надійшла валютна виручка у загальному розмірі 47 400,00 доларів США від Wealthy Pasific LTD, що підтверджується наявним в матеріалах справи карткою рахунку 362, складеного ТОВ «К.Н.Т.», а саме:
Таким чином, оплата за контрактом №Р010717 від 01.07.2017 Wealthy Pacific LTD (Великобританія) у розмірі 47 400,00 доларів США лише частково була перерахована на поточний валютний рахунок позивача у встановлені законодавством строки.
Відповідно до даних бухгалтерського обліку ТОВ «К.Н.Т.» по рахунку 362 «Розрахунки з іноземними покупцями» станом на 01.04.2018 за контрактом від 01.07.2017 №Р010717 обліковувалася кредиторська заборгованість у сумі 63 696,15 доларів США.
Судом також встановлено, що розрахунок штрафних санкцій (пені) відповідачем здійснено виходячи із того, що:
Крім того, судом встановлено, що станом на 19.04.2019 розрахунки за контрактом від 01.07.2017 №Р010717 з нерезидентом Wealthy Pacific LTD (Великобританія) не збалансовані, що підтверджується даними бухгалтерського обліку по рахунку 362 «Розрахунки з іноземними покупцями», сума дебіторської заборгованості складає 49 195,40 доларів США.
Таким чином, в ході розгляду справи було встановлено порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, встановлених статтею 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР на загальну суму - 49 195,40 доларів США.
Стосовно доводів позивача щодо проведення заліку взаємної заборгованості з нерезидентом, а тому, у нерезидента відсутнє зобов`язання з повернення резиденту України іноземної валюти або товару, оскільки з моменту проведення заліку відсутня заборгованість нерезидента в іноземній валюті, а відповідно правові підстави для нарахування резиденту пені на неіснуючу заборгованість відсутні, суд зазначає, що позивачем до суду надано контракт від 25.12.2017 №М251217 про надання маркетингових послуг, який укладено між ТОВ «К.Н.Т.» (Замовник) та Wealthy Pasific LTD (Виконавець).
Так, відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 4.1, 5.1 контракту від 25.12.2017 №М251217, Виконавець надає Замовнику маркетингові послуги, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги Виконавця відповідно до умов Контракту. Виконавець зобов`язується надати за Контрактом маркетингові дослідження щодо аналізу потенційного ринку збуту зернової продукції у Великобританії та інших странах ЕС; підготовки аналітичних висновків з питань балансу споживання та пропозицій ринку зернової продукції у Великобританії та інших странах ЕС; ціноутворення ринку зернової продукції на умовах FOB і CIF у Великобританії та інших странах ЕС; пропозицій щодо можливостей здійснення експорту зернової продукції на умовах CIF в зазначений порт призначення Великобританії та ЄС. За результатами наданих послуг Виконавець надсилає Замовнику Звіт та підписаний зі свого боку Акту приймання-передання послуг у двох примірниках. Ціна Контракту становить 50 000,00 доларів США.
На виконання вищевказаного контракту складено акт приймання-передання послуг від 01.03.2018 до Контракту №М251217 від 25 грудня 2017 року про надання маркетингових послуг.
Як зазначає позивач у позові, станом на 31.05.2018 між резидентом-експортером (ТОВ «К.Н.Т.») і нерезидентом-імпортером (Wealthy Pasific LTD) існувала взаємна заборгованість (вимоги) один перед одним за різними зовнішньоекономічними договорами, а саме:
- за Контрактом №Р010717 від 01.07.2017 сума дебіторської заборгованості у ТОВ «К.Н.Т.» обліковувалась у розмірі 49 195,40 доларів США;
- за Контрактом №М251217 від 25.12.2017 сума кредиторської заборгованості у ТОВ «К.Н.Т.» складала 50 000 доларів США
У зв`язку з чим, позивач в травні 2018 року на адресу Wealthy Pasific LTD направив лист з пропозицією укласти угоду про припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав.
08 червня 2018 року між ТОВ «К.Н.Т.» і Wealthy Pasific LTD (Великобританія) була укладена Угода про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, згідно з умовами якої заборгованість контрагента (нерезидента) перед позивачем у розмірі 49 195,40 доларів США по контракту №Р010717 від 01.01.2017 була зарахована в рахунок заборгованості позивача по контракту №М251217 від 25.12.2017.
Суд зауважує, що в силу приписів Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України залік (або зарахування) зустрічних однорідних вимог контрагентів є одним із законних засобів врегулювання сторонами своїх взаємних зобов`язань.
При цьому, у відповідності до пункту 1.11 Інструкції №136 (чинної на момент виникнення спірних відносин), експортна операція з поставки продукції, виконання робіт, надання транспортних, страхових послуг та імпортна операція можуть бути зняті з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов`язань за цими операціями зарахуванням, якщо: вимоги випливають із взаємних зобов`язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями; вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги; між сторонами не було спору щодо характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання тощо.
Копії документів, що подаються резидентом до банків (у тому числі копії, перекладені на українську мову), засвідчуються резидентом (уповноваженою ним особою) (п. 1.12. Інструкції №136).
Таким чином, законодавство допускає випадки припинення валютного контролю без зарахування валютної виручки на банківський рахунок експортера, що не суперечить статті 1 Закону № 185/94-ВР, оскільки за предметом правового регулювання останній застосовується, коли контрактом передбачено зарахування коштів від операції саме на валютний рахунок експортера.
З урахуванням наведеного, підставою для припинення валютного контролю відповідно до пунктів 1.11, 1.12 Інструкції №136, є надання документів про припинення зобов`язань за цими операціями до банку та зняття банком з контролю експортної операції з поставки продукції, виконання робіт за умови надання останнім документів, що необхідні банку для здійснення контролю за своєчасністю розрахунків за експортними, імпортними операціями цього резидента.
Разом з тим, суд зауважує, що саме на резидентів, а не на їх контрагентів, покладений обов`язок із забезпечення зарахування виручки резидентів на їх валютні рахунки та надання відповідних підтверджуючих документів.
Також, суд зазначає, що в ході розгляду справи позивачем не було надано до суду доказів подання до банку документів про припинення зобов`язань за операціями по контракту від 01.07.2017 №Р010717 з нерезидентом Wealthy Pacific LTD (Великобританія) у зв`язку із укладенням Угоди про припинення зобов`язань та зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 08.06.2019 року, укладеною за результатами виконання нерезидентом Wealthy Pasific LTD (Виконавець) контракту від 25.12.2017 №М251217 про надання маркетингових послуг ТОВ «К.Н.Т.» (Замовник).
Пунктом 44.3 статті 44 ПК України визначено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
Відповідно до пункту 44.4 статті 44 ПК України якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.
За змістом пункту 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки (пункт 85.2 статті 85 ПК України).
Отже, надання платником податків документів є необхідною умовою підтвердження правомірності проведених господарських операцій, задекларованих платником показників податкового обліку, а також дотримання строків зарахування валютної виручки. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з функцією контролюючого органу щодо здійснення перевірки на підставі документів.
З урахуванням наведеного, суд зазначає, що в ході розгляду справи позивачем не було підтверджено, що у ТОВ «К.Н.Т.» на момент проведення перевірки були наявні документи, які б підтвердили факт припинення зобов`язань, що виникли на підставі контакту від 01.07.2017 №Р010717, шляхом зарахування зустрічних вимог.
В ході перевірки контролюючим органом було встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «К.Н.Т.» було допущено порушення вимог пункту 1 статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", а саме те, що станом на 01.01.2019 року позивачем не подано декларацію про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами.
Режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права й обов`язки суб`єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства установлює Декрет Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 року № 15-93 (чинного на момент виникнення спірних відносин, втрата чинності - 07.02.2019 року).
Пунктом 1 ст. 9 Декрету № 15-93 визначено, що валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов`язковому декларуванню у Національному банку України. Порядок і терміни декларування встановлюються Національним банком України.
Вимогами абз. 8 п. 2 ст. 16 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" визначено, що до резидентів, нерезидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання і валютного контролю, застосовуються такі міри відповідальності (фінансові санкції) за невиконання резидентами вимог щодо декларування валютних цінностей та іншого майна, передбачених статтею 9 цього Декрету, - штраф у сумі, що встановлюється Національним банком України.
Статтею 16 Декрету № 15-93 встановлено, що санкції, передбачені цим пунктом, застосовуються Національним банком України та за його визначенням - підпорядкованими йому установами.
Положення Указу Президента України від 27.06.1999 року №734/99 "Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства", яким органи державної податкової служби наділено повноваженнями застосовувати до резидентів і нерезидентів України санкції, передбачені пунктом 2 статті 16 Декрету №15-93, не підлягають застосуванню, оскільки, врегульовуючи по-іншому питання, які були врегульовані законом (Декретом, виданим у межах повноважень, наданих Законом України від 18.11.1992 №2796-XII "Про тимчасове делегування Кабінету Міністрів України повноважень видавати декрети в сфері законодавчого регулювання"), Указ суперечить обмеженням, встановленим пунктом 4 Перехідних положень Конституції України та необґрунтовано створює протиріччя в правовому регулюванні відносин.
Враховуючи відсутність визначення повноважень податкових органів щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення Декрету №15-93, відповідач у даному випадку діяв з перевищенням наданих йому повноважень.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24 січня 2019 року по справі №820/3659/16 та постанові від 19 лютого 2019 року по справі №2а-0770/2579/11.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 КАС України).
Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на встановлені обставини, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем лише частково надано до суду докази правомірності прийняття оскаржуваних рішень, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до положень ч. 3 ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева