Справа № 400/866/20
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2020-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/866/20
Головуючий в 1 інстанції: Фульга А. П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністра освіти і науки України Новосад Ганни Ігорівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

19 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністра освіти і науки України Новосад Ганни Ігорівни, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністра освіти і науки України Новосад Ганни Ігорівни щодо повідомлення позивачу, результатів перевірки звернення до Урядової гарячої лінії, від 14.01.2020 року за номером ІЛ-10130301 по суті прийнятого рішення у термін встановлений ст.20 Закону України «Про звернення громадян»;

- зобов`язати відповідача повідомити позивачу, про результати перевірки його звернення до Урядової гарячої лінії від 14.01.2020 року за номером ІЛ- 10130301 та суть прийнятого рішення;

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилаючись на статтю 5 Закону України від 02.10.1996 року № 2657-ХІІ «Про інформацію» та статтю 19 Закону України від 02.10.1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян», зазначив, що відповідач не надав інформацію на його звернення, чим порушив його право на отримання правової інформації щодо обставин відмови університету у видачі позивачу дубліката диплома та видачі йому дубліката диплома спеціаліста.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що на запит позивача була надана відповідь у строк та у спосіб, що передбачений статтею 20 Закону № 393/96-ВР. Крім того, відповідач послався на абзац перший пункту 9 розділу ІІ «Інструкції з діловодства за зверненнями громадян у Міністерстві освіти і науки України», затвердженої наказом Міністерства освіти і науки України від 13.02.2018 року № 136, згідно з яким не підлягають розгляду та вирішенню повторні звернення від одного і того самого громадянина з одного і того самого питання, якщо перше вирішено по суті, про що повідомляють особі, яка подала звернення.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністра освіти і науки України Новосад Ганни Ігорівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог. Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права та неповно з`ясовані обставини справи, що мають значення для справи.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Листом від 30.10.2019 року № 1/11-9517 Міністерство освіти і науки України надало позивачу інформацію, що стосувалась питань правомірності видачі позивачу Миколаївським національним університетом ім. В. О. Сухомлинського диплома за формою (зразком) диплома спеціаліста; відповідності вищої освіти, здобутої в педагогічному інституті до введення в дію Закону України «Про освіту» 1991 року, вищій освіті освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліста; можливості видачі позивачу дубліката документа про вищу освіту за формою (зразком) диплома спеціаліста з відтворенням усієї інформації про документ про вищу освіту, що містилася у первинному документі про вищу освіту; нормативно-правової бази, яка врегульовує поставлені позивачем питання, та інших питань, дотичних до можливості, підстав та процедури видачі позивачу дубліката документа про вищу освіту.

Також у цьому листі Міністерство освіти і науки України повідомило позивачу, що «враховуючи, що порушені Вами питання вирішені по суті, відповідно до статті 8 Закону України «Про звернення громадян», Міністерством освіти і науки України прийнято рішення про припинення розгляду Ваших звернень щодо питань, пов`язаних з можливістю, підставами, процедурою, законністю отримання диплома (дубліката диплома) про вищу освіту (бакалавра, або спеціаліста, або магістра), здобуту Вами у 1981 році».

14.01.2020 року ОСОБА_1 направив на Урядову «гарячу лінію» звернення, в якому просив Міністра освіти і науки Новосад Ганну Ігорівну повідомити йому, на підставі якого закону чи нормативно - правового акту можна видати ОСОБА_1 дублікат диплома спеціаліста за умови, що у нього не було диплома спеціаліста і такий диплом не встановлений чинним законодавством, просив пояснити чому йому не можна видати дублікат диплома магістра.

Звернення було зареєстровано за номером ІЛ-10130301 та 14.01.2020 року надіслано до Міністерства.

Листом від 06.02.2020 року № 3/410-20 директорат вищої освіти і освіти дорослих надав позивачу відповідь на ряд звернень позивача, у томі числі на звернення, зареєстроване за № ІЛ-10130301. Зокрема, Міністерство зазначило про таке: «На Ваші звернення, що надійшли до Міністерства освіти і науки України, адресовані на Урядову гарячу лінію, від 14.01.2020 року № ІЛ-10130301, що стосуються видачі Вам дубліката документа про вищу освіту та додатка до нього Миколаївським національним університетом імені В.О. Сухомлинського, повідомляємо, що листом МОН від 30.10.2019 року № 1/11-9517 Вам було надано обґрунтовану відповідь, порушені Вами питання вирішені по суті, а тому Міністерством прийнято рішення про припинення розгляду Ваших звернень щодо питань, пов`язаних з можливістю, підставами, процедурою, законністю отримання диплома (дубліката диплома) про вищу освіту (бакалавра, або спеціаліста, або магістра), здобуту Вами у 1981 році (копія листа додається)».

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.40 Конституції України держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Положеннями статті 1 Закону України «Про інформацію» передбачено, що інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ч.3 ст.3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Питання розгляду заяв (клопотань) врегульовано ст.15 Закону, відповідно до якої, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

За загальним правилом, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання (ст. 20 Закону)

Таким чином, обов`язковими умовами розгляду заяв (клопотань) є: 1) перевірка викладених фактів; 2) прийняття рішення про задоволення заяви (клопотання) чи її відмову; 3) у разі прийняття рішення про задоволення заяви (клопотання) забезпечити його виконання; 4) повідомити заявника про наслідки розгляду; 5) у разі прийняття рішення про відмову заяви (клопотання) повідомити заявнику мотиві такого рішення з посиланням на Закон; 6) у разі прийняття рішення про відмову заяви (клопотання) роз`яснити заявнику порядок оскарження прийнятого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, у встановлений Законом України «Про звернення громадян» строк Міністерство освіти і науки України розглянуло звернення ОСОБА_1 від 14.01.2020 року ІЛ-910130301 та надіслано на його адресу лист від 06.02.2020 року за № 3/410-20, яким позивача повідомлено про результати такого розгляду.

Зокрема, у вказаному листі відповідач чітко зазначив, що наразі відсутні нормативно-правові акти, що встановлюють еквівалентність документів про здобуття вищої освіти виданих до 1991 року освітньо-кваліфікаційним (освітнім) рівням вищої освіти (бакалавр, спеціаліст, магістр). При цьому, у листі Міністерство освіти і науки України здійснило посилання на нормативно-правові акти.

Крім цього, колегія суддів зазначає.

Бездіяльністю суб`єкта владних повноважень є саме пасивна поведінка відповідного суб`єкта, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та (або) іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у спірних правовідносинах щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 14.01.2020 року ІЛ-10130301 протиправної бездіяльності Міністра освіти і науки України Новосад Ганни Ігорівни, оскільки матеріалами справи підтверджено, що відповідачем розглянуто заяву позивача та про результати розгляду повідомлено його у встановленому порядку.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.