Справа № 675/799/20
Суддя: Король О. В.
Дата ухвалення: 2020-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/799/20
Провадження № 2-а/675/52/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" серпня 2020 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Короля О.В., за участю секретаря судового засідання Сопронюк С.Л., учасників справи:

позивача: не з`явився,

відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в місті Ізяслав Хмельницької області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Болотного Віталія Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Болотного Віталія Олеговича (по тексту відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК №2406471 від 18.04.2020 року та закриття справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що оскаржувана ним постанова відповідача винесена безпідставно з істотним порушенням його прав, а також не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Так, зазначає, що 18.04.2020 року близько 10 год. 45 хв. на автомобілі марки «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 , на 105 км а/д М-06 «Чоп-Київ», в зоні дії знаків 3.29, 3.31, 30.3 на швидкості близько 49 км/год рухався в напрямку м. Київ.

Звертає увагу, що цього ж дня близько 10 год. 45 хв. його зупинив працівник патрульної поліції та в порушення ст. 245 КУпАП не дослідив всіх обставин справи та одразу повідомив про порушення п. 12.9 ПДР, тобто те, що їхав зі швидкістю 79 км/год, не прореагувавши на заперечення про відсутність порушень швидкісного режиму.

На думку позивача, відповідач не ознайомив його з відеозаписом на невідомому йому приладі, на якому нібито зафіксовано порушення швидкісного режиму та не прийняв заперечень, що з відеозапису не зрозуміло, який саме автомобіль спершу зафіксував автоматичний засіб фіксації його автомобіль чи той, що їхав попереду.

Крім цього, позивач покликається, що йому не було надано можливості скористатися правовою допомогою адвоката, подати письмові пояснення та заперечення, а також зібрати свої докази у провадженні.

Також позивач просив врахувати, що порядок використання TruCam законодавством не передбачений. Більше того, як вважає позивач, вимірювання швидкості руху здійснювалося невідомим йому інспектором, який тримав TruCam у руках, хоча зобов`язаний був його як мінімум закріпити на штативі та в порушення встановленого порядку фіксування здійснено ним поза межами знаку 5.70.

Зазначає і те, що в порушення ч. 3 ст. 283 КУпАП у оскаржуваній постанові не зазначено моделі технічного засобу, яким здійснено відеозапис правопорушення, що позбавляє можливості належним чином його ідентифікувати, а відтак відеозапис не може бути представлений як доказ вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, позивач акцентував увагу, що в оскаржуваній постанові не зазначено точного місця вчинення адміністративного правопорушення, а остання винесена з істотним порушень його прав та правових гарантій, протиправно не було прийнято показники наявного в автомобілі навігатора «Waze», не опитано пасажирів транспортного засобу.

Крім того, позивач вказав на порушення самої процедури розгляду справи та винесення спірної постанови на місці вчинення правопорушення (на дорозі), а також вимірювання швидкості руху автомобіля за допомогою несертифікованого технічного засобу.

Відповідачем було подано відзив на позовну заяву з покликанням на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

У своєму відзиві зазначає, що було встановлено факт вчинення позивачем порушення п. 12.9.б ПДР, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП, що об`єктивно доводиться наданими доказами.

На думку відповідача, доводи позивача про протиправність оскаржуваного рішення є необгрунтованими та безпідставними. Зазначає, що позивачу було надано достатній час для консультації з метою отримання правової допомоги, при цьому з огляду на санкцію ч. 1 ст. 122 КУпАП участь адвоката безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення законом не визнана як обов`язкова.

На переконання відповідача, навіть за наявності, окремі дефекти (недоліки) оформлення не можуть бути самостійною підставою для скасування оспорюваного рішення, за умови, що позивачем вчинено порушення ПДР, оскільки при розгляді перевага має надаватися змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Просить врахувати надані ним докази перевищення швидкості позивачем та те, що останній на виконання ст. 71 КАС України повинен довести обставини, якими він обгрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову.

Вказує, що використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управлінь патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04.10.2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Дорожній знак 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» знаходиться на відмітці - 105 км + 070 м А/Д М-06 «Київ-Чоп», який інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Крім того на відмітці 105 км + 400 м А/Д М-06 «Київ-Чоп» розташований знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год».

Відповідно до п. 12.9.б ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.06 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 13.1 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Зазначає, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012. Вказує, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI20/20 TruCam» зареєстрований в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікаці) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України, а усі прилади, які використовуються пройшли повірку.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС000521, є придатним до застосування.

Сам же факт правомірності використання TruCam, як вказує відповідач, підтверджується Журналом обліку лазерного вимірювання швидкості TruCam №000521 та розстановкою сил та засобів роти №1 УПП в Житомирській області.

Щодо скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника на місці його вчинення, то з покликанням на правові позиції Верховного Суду та Конституційного Суду України вказує, що застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У судове засідання ані позивач, ані відповідач не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлені в установленому порядку, що не являється перешкодою для вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як судом встановлено, відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК №2406471 від 18.04.2020 року, складеної інспектором роти №1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Болотним Віталієм Олеговичем, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, застосовано до нього стягнення в виді штрафу в сумі 255, 00 грн.

Згідно оскаржуваної постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 18.04.2020 року о 10 год. 45 хв. керував транспортним засобом автомобілем «AUDI A6» з номерним знаком НОМЕР_1 зі швидкістю 79 км/год, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.29 (обмеження швидкості руху), при цьому перевищив швидкість на 29 км/год (швидкість вимірювалась за допомогою приладу Trucam 000521), чим порушив п. 12.9.б. ПДР - перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху, передбачені знаками 3.29, 3.31, 30.3, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з п. 12.9 «б» Правил дорожнього руху України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6, 12.7, на ділянці дороги, де встановлені дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «И» пункту 30.3 цих Правил.

Диспозиція частини 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст. 251 КУпАП.

Обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27.06.2019 року в справі №560/751/17, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Так, з оспорюваної позивачем постанови вбачається, що він, у порушення п. 12.9.б ПДР України, рухався зі швидкістю 79 км/год, не виконавши вимогу дорожнього знаку 3.29 («Обмеження максимальної швидкості 50 км/год»), перевищивши її на 29 км/год.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З наданих відповідачем фото з приладу TruСam та відеозапису з місця події вбачається, що швидкість транспортного засобу - автомобіля «AUDI A6» з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням позивача в момент фіксації швидкості руху становила 79 км/год. При цьому фіксація швидкості руху здійснювалася приладом TruCam ТС 000521.

Суд констатує, що місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Як вбачається з матеріалів справи дорожній знак 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» знаходиться на відмітці - 105 км + 070 м А/Д М-06 «Київ-Чоп», який інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Крім того, на відмітці 105 км + 400 км а/д М-06 «Київ- Чоп» розташований знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год» (а.с.34).

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п. 16 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 р. №511) посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити в сервісному центрі МВС.

Тобто, позивач, як водій, який має посвідчення водія, зобов`язаний знати та виконувати ці Правила.

Відповідно до пунктів 1, 3, 1.4 та 1.5 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Вказане свідчить про те, що позивач, як водій транспортного засобу, проігнорував вимоги вищевказаних дорожніх знаків, чим свідомо наразив на небезпеку себе та інших учасників дорожнього руху, які мали право розраховувати на те, позивач, як учасник дорожнього руху, виконує ці Правила.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про метрологію» результати вимірювань можуть бути використані у сфері законодавчо регульованої метрології за умови, що для таких результатів відомі відповідні характеристики похибок або невизначеність вимірювань.

Згідно ч. 1, 2 ст. 8 даного Закону у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів,у встановлених умовах їх експлуатації.

Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Міжпровірочний інтервал приладу фіксації швидкості руху TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 №437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 №193.

Суд вказує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI20/20 TruCam», який зареєстрований в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікаці) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Крім того, суд погоджується з доводами відповідача, що така процедура як «сертифікація» взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України, а усі прилади, які використовуються пройшли повірку.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/16643, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 30.09.2019 р. та чинного до 30.09.2020 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС000521, є придатним до застосування.

Можливість використання виробу «TruCAM LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Зважаючи, що згідно технічних характеристик прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості - Trucam LTI 20/20, спроможний робити фото та відеозйомку в автоматичному режимі, його покази є доказом у розумінні вимог ст.72 КАС України та ст.251 КУпАП.

З урахуванням цього суд не приймає до уваги твердження позивача в частині неправомірності застосування Інспектором при зупинці транспортного засобу та винесенні постанови про застосування адміністративного стягнення лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20.

Сам же факт правомірності використання TruCam №000521 саме відповідачем по справі підтверджується Журналом обліку видачі та повернення лазерних вимірювачів швидкості та записів з них (інв. №1296, заведений 01.06.2019 року) та розстановкою сил та засобів роти №1 УПП в Житомирській області з 08 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв. 18.04.2020 року.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП посадовими особами національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу.

Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП та Інструкцією передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів , показаннями свідків.

Будь-яких доказів, які б спростовували обставини, викладені в постанові, щодо скоєного адміністративного правопорушення, позивач суду не надав.

В той же час надані відповідачем докази підтверджують вину позивача у вчиненні ним зазначеного в постанові правопорушення.

Необхідно вказати і те, що на досліджених доказах зафіксовано, що всі знаки, передбачені п.12.9.б Правил дорожнього руху щодо обмеження максимальної швидкості руху на місці фіксації перевищення якої позивачем, встановлені згідно ДСТУ та є обов`язковими для виконання.

Щодо твердження позивача про те, що приладом TruCam могло бути зафіксовано швидкість руху автомобіля, який їхав попереду нього, слід зазначити, що з відеозапису та фотознімків здійснених сертифікованим приладом TruCam чітко видно, що попереду автомобіля позивача відсутні інші транспортні засоби.

На думку суду доводи позивача про те, що його не було ознайомлено з відеозаписом на приладі, на якому зафіксовано порушення швидкісного режиму є суперечливими, так як останній у позовній заяві чітко вказує, що в подальшому з ним ознайомився та звертав увагу, що відповідач не прийняв його заперечень, що з відеозапису не зрозуміло, який саме автомобіль спершу зафіксував автоматичний засіб фіксації його автомобіль чи, той, що їхав попереду.

У частині покликань позивача щодо обмеження його відповідачем у праві надання письмових пояснень та заперечень, суд бере до уваги ту обставину, що останній сам вказує, що на його вимогу було надано бланк пояснення для написання його заперечень.

Інші доводи позивача суд також відхиляє, враховавши наступне.

Так, у постанові від 17.07.2019 року у справі № 655/470/16-а Верховний Суд підкреслив, що стаття 278 КпАП України вказує на те, що працівник патрульної поліції зобов`язаний дотримуватись вимог ст. 283 КпАП України, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Таким чином, положення КпАП України закріплюють процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, та містить застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. Недотримання інспектором поліції у процесі винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, визначеної КпАП України процедури призводить до порушення права особи приймати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення та інших прав, визначених статтею 268 КпАП України, що є підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення

Аналогічний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 20.03.2018 року № 690/233/17 та від 31.01.2019 року № 760/10803/15-а.

При цьому, суд вказує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувався у встановленому зазначеними вище приписами законодавства спрощеному порядку, відтак твердження позивача про те, що під час розгляду справи відповідачем не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи є помилковими.

При цьому суд звертає увагу і на те, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення.

Скріншот з навігатора «Waze», який наданий позивачем з урахуванням приписів статті 75 КАС України по своїй суті не може бути визнаний достовірним доказом, на підставі якого можна встановити дійсні обставини справи та не вказує на відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Виходячи з цих обставин та викладеного вище, суд вважає дії відповідача правомірними, а постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності законною.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 9, 22, 122, 255, 268, 280, 287-289, 293 КУпАП, ст.ст. 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 - відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 21.08.2020 року.

Суддя О.В.Король