Справа № 380/2499/20
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/2499/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2020 року

зал судових засідань №12

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Красневич Ю.Б.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Гур`єва О.В.,

представника відповідача Оліярника Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо відмови у наданні позивачу довідки про вартість неотриманого речового майна та виплати компенсації за неотримане речове майно;

-зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 надати позивачу довідку про вартість неотриманого речового майна станом на 17.09.2018;

-зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 провести розрахунок та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно станом на 17.09.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що проходив військову службу в Збройних Силах України з 01.08.1994 по 17.09.2018. З 2014 року по день виключення позивача зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 позивачу не було видане належне йому речове майно. При звільненні з військової служби відповідачем не виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно. Позивач 05.02.2020 звернувся до відповідача із письмовою заявою, в якій просив виготовити довідку про вартість неотриманого речового майна, що належало йому на момент звільнення, а саме станом на 17.09.2018, та виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно. Вказує, що на момент звернення до суду, відповідач вказану довідку не виготовив, компенсацію за неотримане речове майно під час проходження військової служби не виплатив. Позивач вважає, що відповідач протиправно відмовив йому у наданні довідки про вартість речового майна, що належала йому на момент звільнення та у виплаті компенсації за отримане майно, а тому звернувся до суду за судовим захистом.

Ухвалою суду від 30.03.2020 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивача звільнено з військової служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем. Згідно з абз.12 п.4 розділу ІІІ Наказу Міністерства оборони України «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та Державної спеціалізованої служби транспорту» від 29.04.2016 №232 у разі звільнення військовослужбовця у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, вартість виданих йому предметів речового майна, строки носіння яких не закінчились, утримуються з урахуванням зносу.

Зазначає, що відповідно до чинних нормативних актів, які регулюють питання виплати військовослужбовцю компенсації за неотримане речове майно, передбачено видачу довідки про вартість речового майна речовою службою військової частини відповідно до речового атестату військовослужбовця. У ВЧ НОМЕР_1 відсутня речова служба, а тому позивачу необхідно було звертатись до ВЧ НОМЕР_4 , у зв`язку з тим, що дана частина є довольчим органом. Крім того, речовий атестат при переведенні позивача з попереднього місця служби ним не переданий відповідачу, а тому позивач не був на речовому забезпеченні у ВЧ НОМЕР_1 та у відповідача відсутні дані про стан речового забезпечення позивача. З цих підстав просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою від 26.05.2020 суд призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали. Просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, з підстав, викладених у відзиві. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних силах України.

17.09.2018 згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по строковій частині) №190 підполковника ОСОБА_1 , заступника командира військової частини з морально-психологічного забезпечення, звільненого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 10.08.2018 №345 у запас за підпунктом «ж» (у зв`язку систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) 17.09.2018 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

05.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 із заявою, в якій просив провести розрахунок неотриманого речового майна та виплатити йому грошову компенсацію вартості такого. Також, просив видати йому довідку-розрахунок щодо вартості недоотриманого речового майна, що належало до видачі на день виключення його зі списків частини з урахуванням строків експлуатації речового майна в особливий період.

У відповідь на вказану заяву відповідач листом №116/1від 17.02.2020 повідомив позивача, що ОСОБА_1 не зарахований на речове забезпечення ВЧ НОМЕР_1 у зв`язку з не ненаданням позивачем речового атестату з попереднього місця служби. Крім цього, у військовій частині НОМЕР_1 відсутня речова служба, на момент звернення матеріали особової справи знаходяться у військовому комісаріаті, а тому у відповідача немає даних щодо забезпечення позивача речовим майном.

Позивач вважає, що має право на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно відповідно до Порядку затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 16.03.2016 №178 та Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, що зумовило звернення останнього до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи, повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням ч.2 ст.24 Закону України від 25.03.1992р. №2232-ХІІ Про військовий обов`язок і військову службу закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положенням про проходження військової служби громадянами України.

Нормативно-правовим актом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизну та регулює відносини у цій галузі, є Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).

Згідно з ст.1 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 2 ст.1-2 Закону №2011 передбачено, що у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України ( ч.1 ст.9 Закону №2011).

Так, на виконання вищенаведених норм Закону №2011, за наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 була затверджена Інструкція про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, яка була зареєстрована у Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за №768/28898 (далі - Інструкція №232), а за постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 був затверджений Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок №178).

Згідно з п.3 та п.4 розділу І Інструкції №232 речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил включає, зокрема, забезпечення обмундируванням, взуттям, натільною і теплою білизною, теплими і постільними речами, спорядженням, спеціальним одягом, засобами індивідуального захисту (окуляри-маска захисні балістичні, окуляри захисні балістичні, шоломи бойові балістичні та бронежилети модульні), спеціальним одягом та спорядженням для виконання спеціальних завдань, нагрудними знаками, знаками розрізнення і фурнітурою, ідентифікаційними жетонами, санітарно-господарським, спортивним та гірським спортивним майном, наметами, брезентами, м`якими контейнерами, декоративними тканинами і килимовими виробами. Речове майно за використанням поділяється на майно особистого користування та інвентарне майно.

Відповідно до п.2 розділу ІІІ Інструкції №232 речове майно особистого користування видається офіцерам, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям військової служби за контрактом у готовому вигляді, здійснюється пошив за ордерами або видається тканиною.

Строки носіння або експлуатації предметів речового майна особистого користування, що видається офіцерам, прапорщикам, мічманам та військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, обчислюються з дня виникнення в них права на його отримання. Речове майно особистого користування, видане зазначеним особам, обліковується за місяцем виникнення права на отримання цього майна. Строки носіння або експлуатації предметів речового майна особистого користування, які видаються військовослужбовцям строкової служби, а також інвентарного майна обчислюються з дня фактичної їх видачі для носіння або експлуатації (п.9 розділу ІІ Інструкції №232).

Відповідно до п.19 та п.21 розділу ІІ Інструкції №232 у разі вибуття зі складу військової частини, з`єднання, виду Збройних Сил, ОК, ВМС окремим військовослужбовцям, командам, підрозділам, військовим частинам, з`єднанням видається атестат на речове майно, який є основним документом для зарахування на речове забезпечення за новим місцем служби (дислокації). В атестаті відображається забезпеченість речовим майном, а також вказуються номер і дата видачі атестата на льотно-технічне обмундирування, якщо воно було видане військовослужбовцю (команді, підрозділу, військовій частині, з`єднанню).

Підставою для зарахування на речове забезпечення підрозділів, окремих команд та окремих військовослужбовців є атестат на речове майно і наказ командира військової частини.

Пункт 4 розділу ІІІ Інструкції №232 передбачає, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Порядку №178. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку №178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Абзацом 10 пункту 4 розділу ІІІ Інструкції №232 передбачено, що у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

Відповідно до абзацу першого пункту 2 Порядку №178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

За змістом пункту 3 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, звільнення з військової служби.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації ( далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового права, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації (п.4 Порядку №178).

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформлюється згідно з додатком (п.5 Порядку №178).

Таким чином, з аналізу наведених норм, можна дійти висновку, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби, у нього виникає право на грошову компенсацію за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Виплата грошової компенсації проводиться на підставі довідки про вартість речового майна, виходячи з даних про фактичне забезпечення військовослужбовця речовим майном, з урахуванням строків носіння такого майна та зносу, що відображаються в речовому атестаті. При цьому, у разі звільнення військовослужбовця, зокрема, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту, вартість виданих йому предметів речового майна утримується військовою частиною з такого військовослужбовця. Тобто, для формування довідки про вартість неотриманого речового майна необхідні дані щодо переліку фактично виданих предметів речового майна та дати їх видачі. Такі дані містить речовий атестат, який є основним документом для зарахування на речове забезпечення.

Суд встановив, що 17.09.2018 позивача виключено зі списку особового складу та всіх видів забезпечення.

З пояснень представника відповідача, наказів (по строковій частині) та долученого до матеріалів справи копії рапорту від 06.09.2017 судом встановлено, що ОСОБА_1 не був зарахований на речове забезпечення у ВЧ НОМЕР_1 після прибуття з попереднього місця служби та зарахування 07.08.2017 до списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 , у зв`язку з відсутністю речового атестату. З метою якісного та повного речового забезпечення позивача командиром ВЧ НОМЕР_1 надсилалось клопотання №48 від 11.09.2017 на адресу військової частини за попереднім місцем служби позивача, для вирішення питання про направлення речового атестату на адресу відповідача. Однак, на час розгляду справи речовий атестат ОСОБА_1 на адресу відповідача не надходив та в матеріалах особової справи позивача відсутній.

Вказана обставина не заперечується позивачем та підтверджується долученими до матеріалів справи представником позивача листами ІНФОРМАЦІЯ_1 №6507 від 29.07.2020 та Військової частини НОМЕР_5 №1/1369 від 06.08.2020.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на наведене, здійснивши аналіз вищенаведених норм чинного законодавства та встановлені судом обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у відповідача не було даних про стан речового забезпечення позивача, необхідних для видачі довідки про вартість неотриманого речового майна та виплати компенсації за таке. Тому, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною відмову відповідача видати довідку про вартість неотриманого речового майна та зобов`язання видати таку довідку є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

За таких обставин відсутні також підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача провести розрахунок та виплату позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно.

Судові витрати відповідно до ст.139 КАС України стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (місцезнаходження: 81001, Львівська область, м.Яворів, вул. І.Хрестителя, 2, ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене та підписане 27.08.2020.

Суддя Кузан Р.І.