Справа № 264/6533/19
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2020-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року справа №264/6533/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М., Сіваченка І.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 липня 2020 року у справі № 264/6533/19 (головуючий у 1 інстанції суддя Пустовойт Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

07 жовтня 2019 року ОСОБА_2 (через свого представника) звернулась до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області із позовом до Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідача від 26 вересня 2019 року, згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП (а.с. 2-4).

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 липня 2020 року позов задоволено. Постанову Адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради №1138 від 26 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП у виді штрафу у розмірі 6800 гривень скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито (а.с. 54-55).

Не погодившись із судовим рішенням, Адміністративна комісія виконавчого комітету Маріупольської міської ради подала апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 липня 2020 року у справі № 264/6533/19 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що спірна постанова прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відсутність складу здійснення правопорушення не доведена.

Зазначено, що зізнавальні пояснення позивача , які надані при складанні протоколу,підтверджуються сукупністю наявних в адміністративній справі доказами.

Апелянт вказав, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що протокол не підписано понятими, оскільки всі графи протоколу заповнені.

Апелянт звертає увагу,що при розгляді справи позивач не заперечувала проти продажу алкогольного напою без фіскального чеку.

Зазначив, що письмові покази неповнолітньої особи не можуть містить прізвище, ім`я та по-батькові позивача з огляду на його необізнаність щодо особи продавця (а.с. 56-60).

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що 02 вересня 2019 року інспектором посадовою особою Управління патрульної поліції в Донецькій області складений протокол № 401347 відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого 02 вересня 2019 року о 14 годині вона, знаходячись на своєму робочому місці у магазині, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , реалізувала неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слабоалкогольний напій пиво «Гараж Раджа», об`ємом 0,5л, міцністю 4,6%, вартістю 25 грн., що є порушенням ч.2 ст.156 КУпАП (а.с. 8, 20)

Матеріали справи про адміністративне правопорушення були направлені до адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради для розгляду та прийняття рішення згідно чинного законодавства.

Адміністративною комісією виконавчого комітету Маріупольської міської ради 26 вересня 2019 року на підставі протоколу № 401347 від 02 вересня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності, керуючись статтею 218 КУпАП прийнято постанову № 1138, якою ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6 800,00 грн.(а.с. 6, 19).

Спірним питанням у справі є правомірність прийняття спірної постанови та накладення на позивача адміністративного штрафу.

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є лише одним із можливих видів доказів наряду зокрема і з протоколом про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст. 268 цього Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до Положення про адміністративну комісію, підставою для розгляду Адміністративною комісією справи є протокол про адміністративне правопорушення, складений у встановленому порядку уповноваженою на те посадовою особою, іншими особами відповідно до Кодексу про адміністративні правопорушення.

Справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа може розглядатися лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення особи про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При дослідженні протоколу про адміністративне правопорушення №401347, складений відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.156 КУпАП, встановлено, що був зафіксований факт продажу слабоалкогольного напою « Гараж» неповнолітній особі, однак проданий алкогольний напій не вилучався та ніякі фотографії до протоколу не долучались, також продаж не підтверджений відповідним фіскальним чеком.

Одночасно в протоколі є посилання на одного свідка ОСОБА_5 , яка одночасно залучена и в якості понятої.

Також в протоколі зазначено, що позивач відмовилась від підпису у протоколі та у отримані другого примірника протоколу.

Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, додається на окремому аркуші.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_4 долучених до протоколу, їх власноручно складала інспектор ОСОБА_6 та в якому зазначено, що позивач відмовилась їх підписувати в присутності понятих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Однак дати складання зазначених пояснень не зазначено, що позбавляє можливості суду встановити реальність надання позивачем пояснень, оскільки в позовній заяві вона наполягала на тому, що при складані протоколу вона присутня не була, правопорушення не скоювала,а протокол отримала поштою.

Як вбачається з пояснень неповнолітнього ОСОБА_3 слабоалкогольний напій « Гараж Раджа» він придбав в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » адреси якої він не знає та став вживати, коли до нього підішли працівники поліції. Аналогічні пояснення надала його подруга ОСОБА_9 (а.с.21,23).

Отже, факт фіксування продажу напою неповнолітньому ,працівниками поліції не здійснювався, а лише фіксувався зі слів. Однак, особа називала тільки назву магазина без зазначення адреси. Така назва магазина « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ані в протоколі, ані в спірній постанові адміністративної комісії не зазначена, а вказана лише адреса, яка не підтверджується поясненнями вищезазначених осіб.

Відповідно до вимог ст.293 КУпАП і роз`яснень, викладених в п.7 Постанови пленуму Верховного Суду України №6 від 24 червня 1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зі змінами та доповненнями, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. А згідно з ч.2 даної статті ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч.3 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про недоведеність продажу алкогольного напою неповнолітній особі у зв`язку з відсутністю фіксування такого продажу та акту вилучення такого напою, оскільки в протоколі зазначено, що проданий алкогольний напій не вилучався, як і наявність підписів понятих не є підставою для визнання вини позивача у скоєнні адміністративного правопорушення.

Посилання апелянта на письмові покази неповнолітнього ОСОБА_3 , суд апеляційної інстанції не приймає як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки не містить вказівки на продаж алкогольних напоїв саме ОСОБА_4 , а зазначена лише назва магазину без адреси.

Суд критично відноситься до протоколу огляду пляшки з етикеткою « Гараж», оскільки в ньому не зазначено прізвища понятих та їх адреси, та складений протокол іншим інспектором Федоровою С.А., яка не зазначена в протоколі як посадова особа , яка має права здійснювати дії уповноваженої, на зазначене ,особи ( а.с.24).

Також не приймається до доказів і схорона розписка про отримання пляшки напою, яка складена невідомою особою без зазначення дати її складання.( а.с.25).

Долучені до справи фотографії пляшки пива світлого спеціально пастеризоване « Гаража» також судом апеляційної інстанції не приймаються як докази скоєння позивачем адміністративного правопорушення, оскільки з них не вбачається ,в якому місці та в якій час здійснювалась така зйомка, не зазначене здійснення фото фіксації вилучення пляшки також і протоколі про скоєння правопорушення( а.с.27).

Беручи до уваги положення Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях і всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що відповідачем не проведено всебічного, повного та об`єктивного дослідження та зібрання фактичних даних у справі, а наявність протоколу про адміністративне правопорушення не дає підстав для висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що відповідач при прийнятті спірної постанови та накладенні штрафу, не впевнився в наявності винуватості та доказів вчинення адміністративного правопорушення (відсутній фіскальний чек, акт опису товару, з пояснень неповнолітньої особи не вбачають продаж алкогольного напою саме позивачем).

Згідно до статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки в суді не доведено факту скоєння адміністративного правопорушення та є беззаперечною підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, скасування спірної постанови та закриття справи про адміністративне право рушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає це достатнім захистом прав обох сторін по справі в розумінні принципу рівності перед законом та пропорційності.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 липня 2020 року залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 липня 2020 року у справі № 264/6533/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Постанова суду апеляційної інстанції прийнята 27 серпня 2020 року.

Судді Т.Г.Арабей

Г.М. Міронова

І.В. Сіваченко