Справа № 340/3278/19
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2020-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 серпня 2020 року м. Дніпросправа № 340/3278/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В. ,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року в адміністративній справі №340/3278/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області з приводу відмови йому перерахувати розмір щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за період з 2012 року по 2019 рік (включно), відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області здійснити перерахунок та виплату призначеної йому щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за період з 2012 року по 2019 рік (включно), відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області проводити йому нарахування та виплату щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення довічно, з врахуванням розміру мінімальної заробітної плати, визначеної на момент здійснення виплати, починаючи з 2020 року.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дану справу розглянуто у порядку письмового провадження відповідно до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач відноситься до категорії громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме до першої категорії таких осіб, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та є інвалідом ІІІ групи (а.с.12).

04 жовтня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щорічної одноразової допомоги на оздоровлення в період з 2012 року (а.с.17).

Листом від 11.10.2019 року № 27-800 відповідач відмовив у задоволені вказаної заяви зазначивши, що йому як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та маючи статус особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи виплачено щорічну допомогу на оздоровлення, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі по 90 грн. кожного року за період з 2012 року по 2019 роки. Перерахунок відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неможливий, оскільки за паспортом бюджетної програми та кошторису кошти на такі цілі не передбачені (а.с.16).

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом свої прав та законних інтересів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії відповідача є правомірними, оскільки щорічна допомога позивачу, як особі яка приймала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, виплачується у розмірах, які визначено Кабінетом Міністрів України. Такі висновки суд обґрунтував тим, що у зв`язку із зміною правового регулювання виплати щорічної допомоги на оздоровлення, така допомога виплачується у порядку та розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи позивач відноситься до категорії громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме до першої категорії таких осіб, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та є інвалідом І групи (а.с.12).

04 жовтня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щорічної одноразової допомоги на оздоровлення в період з 2012 року (а.с.17).

Листом від 11.10.2019 року № 27-800 відповідач відмовив у задоволені вказаної заяви зазначивши, що йому як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та маючи статус особи з інвалідністю внаслідок війни І групи виплачено щорічну допомогу на оздоровлення, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірах: 2012 рік - 90 грн. та з 2013 року по 2019 роки - 120 грн. кожного року. Перерахунок відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неможливий, оскільки за паспортом бюджетної програми та кошторису кошти на такі цілі не передбачені (а.с.16).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції до 22.05.2016 року, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: інвалідам I і II групи - 5 мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи, дітям-інвалідам - 4 мінімальні заробітні плати; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - 5 мінімальних заробітних плат; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії - 3 мінімальні заробітні плати; кожній дитині, яка втратила внаслідок Чорнобильської катастрофи одного з батьків - 3 мінімальні заробітні плати; евакуйованим із зони відчуження в 1986 році, включаючи дітей - 3 мінімальні заробітні плати.

Отже розмір щорічної допомоги на оздоровлення, до 22.05.2016 року, визначався Законом.

Законом України N 1339-VIII, 21.04.2016, який набрав чинності з 22.05.2016р., статтю 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено у такій редакції: «Одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали інвалідами внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім`ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, громадянам, які брали участь у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Отже, 22.05.2016 року змінилося правове регулювання виплати щорічної допомоги на оздоровлення, а саме: Законом передбачено, що розмір щорічної допомоги на оздоровлення встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З приводу аргументів позивача, які наведені в апеляційній скарзі слід зазначити те, що у рішенні від 26.12.2011 року (справа №20-рп/2011) Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

У рішенні від 25.01.2012 року №3-рп/2012 Конституційним Судом України визначено, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2,3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Даним рішенням Конституційного суду дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції, на основі і виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Системний аналіз викладених правових норм та рішень КСУ надає підстави стверджувати, що розмір і порядок отримання соціальних виплат за ст. 48 Закону 796-ХІІ, визначається КМУ і у даному випадку мала місце зміна законодавства, а отже відповідач правомірно здійснював нарахування і виплату позивачу допомоги на оздоровлення згідно ст..48 Закону №796-ХІІ у порядку та розмірах, встановлених КМУ.

Судом також встановлено, що на виконання ст..48 Закону №796-ХІІ Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 26 жовтня 2016 року №760, якою затверджено Порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян.

Відповідно до п.10 Порядку №760 щорічна допомога виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь в ліквідації наслідків інших ядерних аварій, ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, громадянам, які брали участь в ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, кожній дитині, яка втратила одного з батьків внаслідок Чорнобильської катастрофи, та евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, - в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У свою чергу, п.1 Постанови Кабінету Міністрів від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачено, що громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, такий розмір щорічної допомоги на оздоровлення: інвалідам I і II групи - 120 гривень; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - 100 гривень; інвалідам III групи та дітям-інвалідам - 90 гривень; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, кожній дитині, яка втратила внаслідок Чорнобильської катастрофи одного з батьків, та евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей, - 75 гривень.

Отже, встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачу щорічна допомога на оздоровлення за 2012-2019 роки виплачувалась на підставі Закону 796-ХІІ та у розмірах, які визначені постановою КМУ.

Встановивши зазначені обставини справи, дослідивши аргументи позивача, з якими останній пов`язував незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

Крім того, у зв`язку з тим, що рішення суду першої інстанції мотивоване невірною інформацією щодо групи інвалідності позивача та невірного змісту листа відповідача від 11.10.2019 року № 27-800, колегія суддів вважає, що мотивувальна частина рішення підлягає зміні.

Відповідно до частини 4 статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки справа відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України є справою незначної складності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись статями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Змінити мотивувальну частину рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року в адміністративній справі №340/3278/19, виклавши її в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року в адміністративній справі №340/3278/19 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків ст.ст. 328 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко