Справа № 629/2258/20
Суддя: Смірнова Н. А.
Дата ухвалення: 2020-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 629/2258/20
Номер провадження 2-а/629/37/20
20.08.2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Андрієнко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зобов`язання вчинити певні дії, виконання вимоги виконавчого документу за рішенням суду, -
Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та скасувати у повному обсязі постанову про закінчення виконавчого провадження від 12 травня 2020 року ВП № 51164613. В обґрунтування позову зазначив, що 14 липня 2015 року Вищий адміністративний суд України виніс свою постанову, в якій визнав протиправною бездіяльність та зобов`язав Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відомості (довідку) про 50% надбавку до грошового забезпечення для внесення змін в розрахунок пенсії з 14 червня 2010 року, а Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням всіх надбавок, починаючи з цього періоду. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. 11 липня 2017 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області була винесена постанова, якою визнано протиправною бездіяльність відділу примусового виконання та скасовано постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 51164613 від 07 березня 2017 року. Дана постанова 05 грудня 2018 року постановою Верховного Суду залишена в силі, в зв`язку з чим була винесена постанова про відновлення виконавчого провадження. 15 травня 2020 року позивач отримав інформацію, що виконавче провадження № 51164613 постановою державного виконавця від 12 травня 2020 року закрите у зв`язку з повним виконанням рішення суду.
В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивачем на адресу суду надана відповідь на відзив, в якому зазначив, що в постанові Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2015 року чітко прописано, що Головне управління ВМС України в Харківській області зобов`язане надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відомості (довідку) про 50% надбавку до грошового забезпечення для внесення змін в розрахунок пенсії з 14 червня 2010 року. Тобто, якщо прописано «з» - це є початком і тому обов`язково є продовження. А боржником надано довідку на 14 червня 2010 року, тобто без подальшого продовження, що є неправильним. Вважає, що постанова Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2015 року не виконана, а постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 12 травня 2020 року винесена передчасно і повинна бути скасована.
Згідно ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Постановою Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2015 року по справі №629/2998/13-а колегія суддів постановила: «Визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відомості (довідку) про 50% надбавку до грошового забезпечення для внесення змін в розрахунок пенсії з 14 червня 2010 року, а Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням всіх надбавок, починаючи з цього періоду».
За виконавчим листом №629/2998/13-а від 10 серпня 2015 року, виданого Лозівським міськрайонним судом Харківської області, зобов`язано Головне Управління міністерства внутрішніх справ України в Харківській області надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відомості (довідку) про 50% надбавку до грошового забезпечення для внесення змін в розрахунок пенсії з 14 червня 2010 року.
19 травня 2016 року державним виконавцем було відкрито провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого документа, про що винесено відповідну постанову ВП № 51164613.
Постановою ВП №51164613 від 06 березня 2019 року відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа №629/2998/13-а від 10 серпня 2015 року, виданого Лозівським міськрайонним судом Харківської області.
Згідно ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Преамбулою Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016року № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон № 1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до частин 1 статті 63 Закону №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Приймаючи постанову у зазначеному виконавчому провадженні, відповідач послався на приписи п.9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", обґрунтовуючи факт виконання боржником рішення суду наявністю відомостей про виконання рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області 10 червня 2015 року по справі № 629/2998/13-а.
Проте, суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження правомірності дій державного виконавця в межах виконавчого провадження ВП 51164613 щодо повного виконання боржником рішення суду.
Суд зазначає, що постановою, яка перебувала на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), було встановлено, в чому полягає порушення прав позивача.
Так, судове рішення винесене судом з метою захисту порушеного права особи, повинно виконуватися в контексті його змісту, адже в іншому разі нівелюється значення та мета ухвалення цього рішення.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 4 ст. 372 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.
Відповідно до ч.1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що у відповідача були відсутні підстави для довільного тлумачення судових рішень, отже, в даному випадку, державним виконавцем неправомірно застосовано положення п.9 ч.1 ст. 39 та ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження"
Суд зазначає, що сам факт повідомлення, яке отримано від боржника про те, що ним було виконано зобов`язання, покладено на нього судом не означає належного виконання судового рішення і є недостатнім для висновку про його повне, належне і остаточне виконання. Державний виконавець повинен був перевірити виконання рішення боржником щодо надання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відомостей (довідку) про 50% надбавку до грошового забезпечення для внесення змін в розрахунок пенсії з 14 червня 2010 року.
Таким чином, з огляду на встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку, що державний виконавець не пересвідчився у повному виконанні боржником рішення суду, чим допустив протиправну бездіяльність у спірних правовідносинах, та вважає постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду передчасною та необґрунтованою.
Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 77 КАС України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, у яких обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.
Таким чином, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства та надані докази, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 6-9, 77, 241-243, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зобов`язання вчинити певні дії, виконання вимоги виконавчого документу за рішенням суду - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).
Скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про закінчення виконавчого провадження № 51164613 від 12 травня 2020 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених КАС України), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами КАС України, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лозова, Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення виготовлено 25 серпня 2020 року.
Суддя Н.А. Смірнова