Справа № 240/712/20
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2020-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/712/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Капинос О.В.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

20 серпня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Капустинського М.М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання неправомірними дії та рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в Житомирський окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (відповідача), про:

-визнання протиправними дій та рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за вислугу років згідно ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру";

-зобов`язання відповідача здійснити призначення пенсії за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" з дня подачі заяви до Головного Управління з 10.10.2019, зарахувавши 20 років 1 місяць 22 дня спеціального стажу, що дає право на отримання пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", в тому числі: 17 років 6 місяців 4 дні робота на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури Житомирської області (з 20.03.2002 по 24.09.2019); 2 роки 7 місяців 18 днів половина строку навчання в Харківському національному університеті внутрішніх справ (з 05.09.1996 року по 26.02.2002 року) із розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарних місяці роботи підряд на прокурорсько-слідчих посадах, без обмежень та оподаткування.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 20.03.2020 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що оскільки стаж позивача є недостатнім для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до частини першої статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру", а в період дії статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року № 1789-XII позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії на підставі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру".

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру", оскільки вважає, що у нього достатньо стажу для призначення такої пенсії. Зазначає, що норми чинного законодавства ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" не встановлюють обов`язковість денної форми навчання для зарахування до стажу, що дає право на пенсію, тому, вважає, що його спеціальний стаж, який дає право на призначення пенсії за вислугу років більше 20 років.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що оскільки на момент виникнення спору Закон України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-11 втратив чинність в тому числі, в частині норм про пенсійне забезпечення, окрім частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, застосуванню підлягають норми Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014. Зазначає, що позивач був зарахований на денну форму навчання до Харківського національного університету, проте в подальшому був переведений на очно-заочну форму навчання, що виключає можливість зарахувати період навчання до спеціального стажу, як це передбачено ст.86 Закону №1697. Крім того, вважає, що відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" у прокурорів та слідчих, які в період часу з 26 липня 2001 року до 01 жовтня 2011 року мали стаж роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі зазначеної норми права. Вважає, що позивач у період часу з 26 липня 2001 року по 01 жовтня 2011 року, не мав необхідного стажу роботи для призначення пенсії, а отже у нього не виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України " Про прокуратуру" .

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 12.07.2001 у розмірі 90% відсотків від заробітної плати.

Згідно інформації викладеної в листі від 23.10.2019 №33383/03 відповідач відмовив у призначенні позивачу пенсії на підставі ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-УІІ з огляду на відсутність на дату звернення 10.10.2019 необхідного стажу 24 роки 6 місяців. Стаж позивачем складає 17 років 5 місяців 12 днів, у тому числі стаж на посаді прокурора - 17 років 5 місяців 12 днів .

Позивач вважає, що відповідачем протиправно не зараховано половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі та на прокурорсько-слідчих посадах, а відтак протиправно відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру", тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, у ч. 1 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 1789-ХІІ (в редакції, що діяла до 01.10.2011, далі - Закон 1789-ХІІ) було встановлено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80 % від суми їхньої місячної заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 % місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України № 3668-VІ "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 01.10.2011, внесено зміни до ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права. Встановлено, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, на час звернення позивача за призначенням пенсії за вислугу років саме на підставі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ (у частині визначення права на пенсію за вислугу років прокурорів і слідчих зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років) ця норма права втратила чинність, у зв`язку із набранням чинності нового Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014.

Отже, оскільки позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії у жовтні 2019 спірні правовідносини підлягають вирішенню за нормами Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VI.

Приписами частини 1, 2 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (у редакції на час звернення) встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 01.10.2019 по 30.09.2019 - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Тобто, станом на дату звернення позивача до Пенсійного фонду необхідними умовами для призначення їй пенсії за вислугу років були: а) вислуга років - 24 роки 6 місяців ; б) стаж на посадах прокурорів - 14 років 6 місяців.

При цьому, відповідно до ч.6 ст.86 Закону №1697 до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Однак, оскільки позивач звернувся до відповідача у жовтні 2019, то на спірні правовідносини поширюється дія Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII та відповідно для призначення пенсії необхідним є наявність стажу роботи визначеного ч. 1 ст. 86 вказаного Закону, а саме 24 роки 6 місяців.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.02. 2018 у справі №372/2909/17, від 11.01.2019 у справі №357/4059/17.

Як встановлено судом першої інстанції до заяви про призначення пенсії позивачем надано трудову книжку НОМЕР_1 видану 18.03.2002, диплом про навчання НОМЕР_2 виданий 06.02.2001, НОМЕР_3 виданого 26.02.2002, копію наказу про зарахування до Харківського національного університету про зарахування на денну форму навчання №220 від 05.09.1996, архівну довідку №1/245 від 08.12.2016 про преведення на 4-й курс очно-заочної форми навчання, довідки №11-614вих-19 від 27.09.2019, №18-205вих-1 від 30.09.2019, видані Прокуратурою Житомирської області та дані СПОВ.

Також, відповідно до довідки Прокуратури Житомирської області від 27.09.2019 №11-614вих-19 час роботи на прокурорських посадах ОСОБА_1 складає 17 років 06 місяців 4 дні.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, за наявними документами стаж за вислугу років становить 17 років 5 місяців 12 днів, у тому числі стаж на посаді прокурора 17 років 5 місяців 12 днів. При цьому, періоди трудової діяльності відповідачем зараховано повністю.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо не зарахування періоду навчання у Харківському національному університеті, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , під час звернення за пенсією та до позовної заяви надав дипломи Харківського національного університету внутрішніх справ про навчання МВ №11503260 виданий 06.02.2001р., МВ №11505927 виданий 26.02.2002 р., в яких чітко зазначено, що форма навчання є заочною, а архівна довідка №1/245 від 08.12.2016, видана Харківським національним університетом внутрішніх справ свідчить про переведення позивача на 4-й курс очно-заочної форми навчання, тому зарахування половини строку навчання в кількості 2 років 7 місяців 18 днів до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років не передбачено ст.86 Закону України "Про прокуратуру".

При цьому, період навчання в Харківському Національному Університеті внутрішніх справ з 05.09.1996 по 26.02.2002 відповідачем зарахований ОСОБА_1 до загального стажу роботи.

Колегія суддів вважає, що період навчання позивача у Харківському національному університеті на заочній формі навчання не може бути зарахований до вислуги років, оскільки такому зарахуванню підлягає лише половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах саме денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Слід зазначити, що наявність права на призначення пенсії на підставі положень ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, позивач пов`язує з тим, що вказана норма права (у зазначеній редакції) діяла під час його роботи в органах прокуратури.

Однак, відповідно до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, яка діяла в редакції Закону з 26 липня 2001 року (в редакції Закону №2663-111 від 12 липня 2001 року) до 01 жовтня 2011 року (в редакції Закону № 3668 від 8 липня 2011 року), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 % від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 %, але не більше 90 % від суми місячного (чинного) заробітку.

Отже, у прокурорів та слідчих, які в період часу з 26 липня 2001 року до 01 жовтня 2011 року мали стаж роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі зазначеної норми права.

Разом з тим, позивач у період часу з 26 липня 2001 року по 01 жовтня 2011 року, не мав необхідного стажу роботи для призначення пенсії, а отже у нього не виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції 1991 року).

Оскільки, позивач не набув такого права, то неможливо стверджувати і про звуження його змісту та обсягу, оскільки положення Конституції України, на які посилається позивач, вказують на неприпустимість звуження змісту та обсягу вже існуючого права.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 24.05.2016 в справі №33/6710/15-а, а також Верховним Судом у справах №372/2909/17, №211/3177/17, №752/19006/16-а, 357/4059/17 від 11.01.2019.

Отже, позивач ні на час дії Закону України "Про прокуратуру" №1789, ні на час звернення до відповідача із заявою ще не набув право на пенсію за вислугою років, у зв`язку з недостатністю необхідного стажу роботи.

Крім зазначеного, колегія суддів звертає увагу, що зміни в законодавстві не є звуженням обсягу вже набутих прав та/або позбавленням права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.07.2018 у справі №752/2806/17, від 30.08.2018 у справі № 212/7438/16-а, від 31.10.2018 у справі №638/1952/17, від 14.03.2019 у справі № 333/3279/16-а.

За змістом ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, оскільки стаж позивача є недостатнім для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до частини першої статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру", а в період дії статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року № 1789-XII позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років, тому відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії на підставі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру".

Колегія суддів зазначає, що під час перегляду рішення суду першої інстанції порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог скаржника та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Капустинський М.М. Біла Л.М.