Справа № 520/8594/2020
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

17.08.2020 р. справа №520/8594/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст.263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Матеріали позову одержані судом 07.07.2020 р. Рішення про прийняття справи до розгляду було прийнято 08.07.2020 р. Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 24.07.2020 р.

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, громадянин), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправною відмови листом відділу з питань виплати пенсій № 8 управління з питань виплати пенсій ГУ ПФУ в Харківській області №2000-0419-8/35750 від 19.06.2020р. у донарахуванні державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року та з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, виходячи із 6 мінімальних розмірів пенсії за віком та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановлено ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус у соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; 2) зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області донарахувати та виплатити за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року та з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, виходячи із 6 мінімальних розмірів пенсії за віком та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановлено ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус у соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що у періоди з 01 січня по 02 серпня 2014 року та з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року пенсія підлягала виплаті у розмірі, визначеному ст. 50, 54 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - адміністративний орган, владний суб`єкт, Управління), ухвалою про відкриття провадження від 08.07.2020 р. було зобов`язано у строк не пізніше 16 днів з дати одержання ухвали подати до суду відзив на позов.

Вказану ухвалу відповідачем було отримано того ж дня, 09.07.2020 р., проте у прийнятні поза розумним сумнівом строки правом на подання відзиву відповідач не скористався, що у даному конкретному випадку суд не вважає перешкодою для відправлення правосуддя по даній справі.

Суд, вивчивши доводи позову, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, дослідивши добуті по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник відноситься до І категорії осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, як пенсіонер знаходиться на обліку в установі відповідача, протягом спірного періоду часу отримував пенсію у порядку ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», письмово заявою довільної форми від 05.06.2020 р. звертався з приводу перерахунку пенсії за період 01.01.2014 р. - 02.08.2014 р. та 01.01.2016 р. - 31.12.2017 р. у визначеному законом розмірі без урахування приписів постанов КМУ, а також з приводу проведення виплат утвореної різниці, одержав оформлену листом від 19.06.2020 р. №2000-0410-8/35750 відмову владного суб`єкта.

Відповідь на звернення була надана листом пенсійного органу №2000-0410-8/35750 від 19.06.2020р., де викладено владне волевиявлення з приводу відмови у проведенні додаткових платежів.

Не погодившись із відповідністю закону владного волевиявлення пенсійного органу з приводу повноти виплати вже призначеної пенсії у період 01.01.2014р.-02.08.2014р. та 01.01.2016р.-31.12.2017р., заявник ініціював даний спір.

З огляду на правовий висновок постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020р. у справі №815/1226/18 суд вважає на необхідне вирішити даний спір по суті і тому перевіряючи відповідність закону оскарженої відмови владного суб`єкта вважає, що до відносин, котрі склались на підставі установлених обставин спору підлягають наступні норми права.

Статтею 46 Конституції України проголошено право громадян на соціальний захист, а за приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004р. таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, оскільки і Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і Закон України «Про пенсійне забезпечення» регулюють одні і ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні мають норми Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як акту права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням дії норм Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

До випадку заявника підлягають застосуванню і Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але оскільки положення названого акту права містять лише підстави для призначення пенсій, то у процедурних питаннях належить керуватись приписами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із сформульованими вище застереженнями.

Суперечність висновків Верховного Суду з приводу наслідків подання громадянином звернення неустановленого формуляру (постанова Верховного Суду від 11.06.2019р. по справі №206/7230/16-а проти постанови Верховного Суду від 27.11.2019р. по справі №748/696/17) дозволяють суду окружному адміністративному суду при відправленні правосуддя не зважати на подання заявником звернення неустановленої форми.

Продовжуючи розгляд справи, суд зауважує, що Законом України від 28.12.2007р. №107-VI до первісної редакції ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» були внесені зміни, котрі передбачали інший алгоритм обчислення розміру пенсій (і, як наслідок, інший розмір пенсій).

Ці зміни втратили чинність на підставі рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. по справі №10-рп/2008.

У подальшому Законом України від 14.06.2011р. №3491-VI повноваження з приводу визначення розміру пенсій у порядку ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» були делеговані Кабінету Міністрів України.

На розвиток цієї норми КМУ була видана постанова від 06.07.2011р. №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» та постанова від 23.11.2011р. №1210, якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі за текстом - Порядок №1210).

У силу приписів Закону України від 22.12.2011р. №4282-VI та Закону України від 06.12.2012 р. №5515-VI у 2012 та 2013 роках норми і положення ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підлягали застосуванню у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України.

Між тим, аналогічних положень (з приводу зміни дії ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») приписи Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" з 01.01.2014р. та до 03.08.2014р. (як події набуття чинності нормами Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 р. №1622-VII) не містили.

З 01.01.2015р. відповідно до Закону України від 28.12.2014 р. №79-VIII та п. 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України норми і положення, зокрема, ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На виконання вимог ч. 5 ст. 242 КАС України окружним адміністративним судом виявлено, що правові висновки Верховного Суду з приводу застосування ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у період 01.01.2014 р. - 02.08.2014 р. містяться у постанові від 21.02.2018 р. по справі №619/2262/17 (адміністративне провадження №К/9901/1564/17), де указано, зокрема, що в період з 23.07.2011 р. по 31.12.2013 р. визначення порядку та розмірів виплат вказаним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України (п. 31 постанови); що починаючи з 01.11.2011 р. по 31.12.2013 р. та з 01.01.2015 р. нарахування та виплата основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у вказаний період, у розмірі визначеному постановами Кабінету Міністрів України є правомірним (п.33 постанови); що з 01.01.2014 не було передбачено жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (п. 47 постанови); що з 03.08.2014 р. законом Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ніж передбачені ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (п. 50 постанови); що у період з 01.01.2014 р. по 02.08.2014 р. відсутні застереження і перешкоди для нарахування і виплати пенсії у розмірі, визначеному ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (п. 52 постанови).

З тексту оскарженої відмови ГУ ПФУ вбачається, що владний суб`єкт у ході практичної реалізації управлінської функції не взяв до уваги висновків постанови Верховного Суду від 21.02.2018р. по справі №619/2262/17 (адміністративне провадження №К/9901/1564/17), що суперечить ч. 5 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Як уже зазначалося вище, з 1 січня 2014 року Законом України від 16.01.2014р. №719-VII "Про Державний бюджет України на 2014 рік" (далі - Закон №719-VII) не було передбачено жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ. Чинним залишався й Порядок.

Тобто, враховуючи принцип пріоритетності Закону №796-ХІІ над підзаконним нормативно-правовим актом - Порядком, з 1 січня 2014 року нарахування та виплата основної та щомісячної додаткової пенсій за шкоду, заподіяну здоров`ю, повинно було здійснюватися у розмірі та на підставі статей 50, 54 Закону №796-ХІІ.

Дане правило припинило дію з моменту набрання чинності нормами Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 р. №1622-VII, тобто з 03.08.2014р.

Відтак, відсутні запроваджені законом правила для обрахунку у період 01.01.2014р.-02.03.2014р. пенсії заявника у порядку статей 50, 54 Закону №796-ХІІ.

Водночас, вирішуючи спір у частині вимог, які стосуються періоду часу 01.01.2016р.-31.12.2017р., суд зазначає, що Законом України від 31 липня 2014 року №1622-VII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" (далі - Закон №1622-VII), який набрав чинності 03 серпня 2014 року, розділ Прикінцеві положення Закону №719-VII доповнено пунктом 67, яким, зокрема, встановлено, що норми і положення статей 20-23, 30, 31, 37, 39, 48, 50-52, 54 Закону №796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ на 2014 рік.

Таким чином, з 03 серпня 2014 року Законом №719-VII Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені статтями 50, 54 Закону №796-ХІІ, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Закон України від 16.01.2014 р. №719-VII "Про Державний бюджет України на 2014 рік" до змін, внесених Законом України від 31.07.2014 р. №1622-VII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", який набрав чинності 03.08.2014 року, не передбачав того, що державна пенсія по інвалідності та додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров`ю, призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року №76-VIII текст статті 50 у Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено викласти у такій редакції: "Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".

Текст статті 54 викладено у такій редакції: "Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань".

Постановою Кабінету Міністрів України визначено від 23 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції від 24.04.2014 року) визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Вказана Постанова КМУ зазнавала змін, проте була чинною та скасованою на час виплати пенсійного забезпечення позивачу.

Тобто, Законом № 796-ХІІ не визначено механізму обчислення пенсій по інвалідності. Статті 50, 54 Закону № 796-ХІІ у зв`язку із прийняттям Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року №76-VIII, що набрав чинності 01.01.2015 року, містять припис відносно того, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю та пенсія по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Головне управління ПФУ в Харківській області у тексті листа - відмови повідомило заявника про здійснення перерахунку та виплати пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. №1210.

Доводи заявника про те, що у 2016, 2017 роках Закони України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 р. №928-VIIІ та "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VІІ, аналогічно з періодом 2014 року не містять будь-яких обмежень щодо застосування ст.ст.50, 54 Закону №796-ХІІ, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, а виплата пенсії по інвалідності як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, повинна здійснюватись у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з відрахуванням фактичних сум, визначених ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не Порядку, суд визнає неспроможними.

Так, зокрема, Закон України "Про Державний бюджет України на 2016 рік, 2017 рік" не встановлює порядку нарахування щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю та пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, натомість спеціальний закон №796-ХІІ врегульовує вказані правовідносини та містить відсилку до Постанови КМУ від 23.11.2011р. №1210.

Водночас, суд звертає увагу, що 01.01.2015р. набрав чинності Закон №76-VIII, яким текст ст.50 №796-XII викладено у такій редакції: «Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

При цьому, зазнала змін і ст. 54 Закону №796-XII, яка викладена в іншій редакції, зокрема, встановлено, що «Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань».

Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права висловлений Верховним Судом у постановах від 07.06.2018р. (справа №695/2321/17), від 26.06.2018р. (справа № 629/3333/17), від 25.11.2018р. (справа № 629/4376/16-а).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Натомість, факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах у галузі справи соціального забезпечення знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом обставиною для задоволення позову в частині розміру платежу за пенсією.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне визнати протиправною та скасувати оскаржувану відмову у формі листа в частині періоду 01.01.2014р.-02.08.2014р. і обтяжити владного суб`єкта обов`язком здійснити перерахунок пенсії та виплату заборгованості за період 01.01.2014р.-02.08.2014р. у відповідності до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю за період 01.01.2014р.-02.08.2014р. у відповідності до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше сплачених сум.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України при вирішенні заяви громадянина від 05.06.2020р. з приводу проведення виплати вже призначеної у порядку ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії у належному розмірі за період 01.01.2014р.-02.08.2014р.

Стосовно решти вимог ознак невідповідності закону владного волевиявлення пенсійного органу та порушення закону матеріали справи не містять, що є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у позові в цій частині.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст.139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у формі листа №2000-0410-8/35750 від 19.06.2020р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України міста Харкова (код 14099344, місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ; місцезнаходження - АДРЕСА_1 ) за період 01.01.2014р.-02.08.2014р. у відповідності до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з урахуванням раніше сплачених сум.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Суддя Сліденко А.В.