Справа № 200/11576/19-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року справа №200/11576/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Гайдара А.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року у справі № 200/11576/19-а (головуючий суддя І інстанції Аляб`єв І.Г.), складеного в повному обсязі 12 травня 2020 року в м. Слов`янськ Донецької області, за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Слов`янського відділення, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне некомерційне підприємство Слов`янської міської ради «Міська клінічна лікарня м.Слов`янськ» про визнання бездіяльності протиправною та про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Слов`янського відділення в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, стосовно не своєчасного та не в повному обсязі забезпеченням технічними та іншими засобами реабілітації позивача;

- - зобов`язати Управління забезпечити за індивідуальним замовленням позивача технічними та іншими засобами реабілітації з урахуванням конкретних моделей визначених висновками лікарсько-консультативної комісії від 21 червня 2019 року N9 1131/1; від 08 жовтня 2014 року № 1584; а саме: активною коляскою модель - (KUSCHALL KSL), протипролежневою подушкою модель -«ROHO QUADTRO SELECT» низького профілю р. 38 х 38 см (а.с. 3-9).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року залучено Комунальне некомерційне підприємство Слов`янської міської ради «Міська клінічна лікарня м.Слов`янськ» до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача (а.с. 58).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року позов задоволено. Скасовано рішення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області викладене у листі від 05 вересня 2019 року № 05-11/2818. Зобов`язано Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 серпня 2019 року з урахуванням висновків, вказаних у цьому рішенні (а.с. 79-81).

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року у справі № 200/11576/19-а виключивши з його мотивувальної частині висновку суду про передчасність позовних вимог в частині визначення моделі активної коляски та протипролежневої подушки та просив зобов`язати управління забезпечити його бажаними засобами реабілітації.

Зазначив, що діючим законодавством дозволено обирати вид індивідуального засобу реабілітації.

При цьому, необхідність такого забезпечення визначає медико-соціальна експертна комісія з розробленням індивідуальної програми реабілітації на підставі висновку ЛКК закладу охорони здоров`я.

Вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та зробив висновок про передчасність вимоги, оскільки позивач звертався до управління за отриманням індивідуальних засобів реабілітації саме таких марок. Вважає, що його вимоги мають бути задоволені у повному обсязі. (а.с. 87-94).

Сторони в судове зсідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

20 липня 2020 року від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому фактично погодились з рішенням суду першої інстанції.

19 серпня 2020 року від представника відповідача та третьої особи до канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, має статус внутрішньо переміщеної особи та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 (а.с. 19).

Згідно з довідкою МСЕК серії 10 ААА № 091739 від 15 серпня 2012 року позивач є інвалідом першої групи «Б» безстроково (у зв`язку із нещасним випадком на виробництві); має необхідність у додаткових видах допомоги та технічних засобах для реабілітації (а.с. 15).

Згідно з висновком ЛКК № 1584 від 08 жовтня 2014 року позивач потребує забезпечення подушкою протипролежневою «ROHO QUADTRO SELECT» низького профілю розміром 38х38 см. (а.с. 22).

Згідно з довідкою ЛКК Міської клінічної лікарні м.Слов`янська від 21 червня 2019 року ОСОБА_1 потребує активну коляску «Kuschall KSL» (а.с. 21).

Вказану довідку скасовано самою ж лікарнею та видано нову - від 19 вересня 2019 року № 1639/4, в якій вказано про те, що позивач потребує забезпечення кріслом коляскою активного типу (без визначення марки).

Рішенням Словянського міськрайонного суду від 17 січня 2010 року, яке набрало законної сили, визнано незаконними дії Міської клінічної лікарні м.Слов`янська щодо скасування довідки від 21 червня 2019 року.

Отже на даний час чинною є довідка ЛКК Міської клінічної лікарні м.Слов`янська від 21 червня 2019 року , що ОСОБА_1 потребує активну коляску «Kuschall KSL».

22 серпня 2019 року позивач звернувся до Управління із заявою про забезпечення його активною коляскою «Kuschall KSL» та подушкою протипролежневою «ROHO QUADTRO SELECT» у зв`язку із закінченням строку використання раніше наданих аналогічних засобів (а.с. 20).

05 вересня 2019 року Слов`янським відділенням Управління позивачу направлено лист № 05-11/2818, у якому повідомлялось про неможливість забезпечення запитуваними засобами реабілітації, оскільки їх виробники не входять до переліку, затвердженого експертною комісією Мінсоцполітики (а.с. 23).

Приймаючи спірне рішення суд першої інстанції виходив з того, що рішення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області викладене у листі від 05 вересня 2019 року № 05-11/2818 підлягає скасуванню, оскільки прийнято на підставі нормативних актів, які не регулюють спірні правовідносини та зобов`язано Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 серпня 2019 року з урахуванням висновків, вказаних у цьому рішенні.

При цьому, суд першої інстанції зробив висновок про передчасність вимоги щодо зобов`язання вказати певні моделі засобів реабілітації.

В цій частині рішення суду першої інстанції є спірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відтак, суд апеляційної інстанції надає оцінку рішенню суду першої інстанції в частині визнання передчасної вимоги про вказання певної моделі засобів реабілітації.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач отримує послуги з реабілітації на підставі Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105).

Зокрема, частиною першою статті 16 цього Закону передбачено, що застраховані особи мають право на послуги послуги медичної реабілітації та соціальної реабілітації, включаючи придбання автомобіля, протезів, допомогу у веденні домашнього господарства, що надаються відповідно до законодавства.

Особам, які отримали трудове каліцтво, послуги надаються на підставі Закону № 1105 та Положення про забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації потерпілих унаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 25 березня 2008 року № 23 (далі - Постанова № 23).

Пунктом 1.4. Постанови № 23 передбачено, що потерпілі забезпечуються технічними та іншими засобами реабілітації за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд).

Відповідно до підпункту 1.5. Постанови № 23 необхідність у забезпеченні потерпілих технічними та іншими засобами реабілітації визначають медико-соціальні експертні комісії (далі - МСЕК) з розробленням індивідуальної програми реабілітації на підставі висновку ЛКК закладу охорони здоров`я.

Вказана постанова не містить інших умов для отримання відповідних засобів реабілітації, окрім наявності відповідного медичного висновку та заяви отримувача послуг.

З рішення суду вбачається, що ним скасовано спірне рішення та зобов`язано повторно розглянути заяви від 22 серпня 2019 року позивача про забезпечення його активною коляскою «Kuschall KSL» та подушкою протипролежневою «ROHO QUADTRO SELECT» у зв`язку із закінченням строку використання раніше наданих аналогічних засобів (а.с. 20).

Як встановлено судом, у спірному випадку необхідність забезпечення позивача протилежневою подушкою та коляскою конкретних марок встановлена лікарняно-консультативною комісією Міської клінічної лікарні м.Слов`янська, про що вказано у довідці ЛКК № 1131/1 від 21 червня 2019 року та висновку ЛКК від 08 жовтня 2014 року № 1584.

При цьому, в індивідуальній програмі реабілітації позивача, розробленій МСЕК у 2018 році, вказано про необхідність забезпечення позивача протилежневою подушкою та коляскою активного типу без зазначення конкретних марок цих виробів.

В апеляційній скарзі апелянт фактично погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині скасування рішення відповідача, викладене у листі від 05.09.2019 року та про зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 серпня 2019 року.

Однак вважає, що посилання суду на передчасність вимоги про забезпечення конкретними технічними моделями засобів реабілітації зазначених в висновках ЛКК порушують його право.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про передчасність такої вимоги, оскільки документи на підставі яких особа може бути забезпечена відповідними засобами індивідуальної реабілітації містять розбіжності, відтак, управління (на виконання своїх делегованих повноважень) має прийняти вмотивоване рішення з цього питання.

При цьому, судом першої інстанції (з чим погоджується суд апеляційної інстанції) спірне рішення скасовано не через відмову у забезпеченні запитуваними засобами, а у зв`язку з використанням неналежних до даних правовідносин норм права.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про необхідність виходу за межі позовних вимог та захистити права позивача у більш прийнятний для спірних правовідносин виді, оскільки відповідно до довідок МСЄК та індивідуальної програми реабілітації визначено тільки тим інвалідної коляски: активна, без зазначення конкретних моделей. Оскільки не відомо про право відповідача щодо придбання для позивача, у період його звернення з заявою, зазначених ним технічних засобів реабілітації, за відповідними моделями зазначених в довідках ЛКК з підстав не урегульованості питання про граничні ціни на засоби реабілітації для осіб, які стали інвалідами внаслідок трудового каліцтва, скд першої інстанції правомірно визначився щодо виходу поза межами позовних вимог та зобов`язання відповідач ,з урахуванням висновків суду першої інстанції, повторне розглянути заяву позивача від 22.08.2019 року та прийняти аргументоване рішення про можливість забезпечення позивача відповідними моделями, які просить позивач, оскільки відмова ґрунтувалась на законодавстві, яка судом визнано неправомірною.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року у справі № 200/11576/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 серпня 2020 року.

Судді Т.Г.Арабей

А.В. Гайдар

Г.М. Міронова