Справа № 280/392/20
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 серпня 2020 року м. Дніпросправа № 280/392/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

секретар судового засідання Лащенко Р.В.

за участі представника позивача Снопика О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.03.2020 р. (суддя Семененко М.О., повне судове рішення складено 27.03.2020 р.) в справі № 280/392/20 за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінвестекскавація» про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Запорізькій області (далі ГУ ДПС) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінвестекскавація» про стягнення з рахунків платника податків у всіх банках, що належать такому платнику, а також за рахунок готівки, податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, в сумі 78 773,12 грн. за кодом платежу 11010100.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.03.2020 р. позов задоволено частково, стягнуто з рахунків ТОВ «Промінвестекскавація» у банках, що обслуговують такого платника податків, а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, на користь на користь УК у Ком.р-ні м.Зап./Комунар./11010100 (код отримувача , Казначейство України ЕАП, код банку МФО 899998), суму податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, в сумі 1 979,56 грн. (код платежу 11010100 на р/р UA0008005); в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення в частині позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено. Апелянтом зазначено, що при поданні позовної заяви на підтвердження направлення поштою податкового повідомлення-рішення № від 05.06.2018 р. до матеріалів справи помилково надано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за трек-номером 424, а вірним є повідомлення від 06.06.2018 р. за трек-номером 031, а також фіскальний чек від 06.06.2018 р. Така помилка є суто технічною. Апелянт вважає, що податкове повідомлення-рішення № від 05.06.2018 р. фактично направлено та вручено платнику податків, а тому є узгодженим, а податкове зобов`язання набуло статусу податкового боргу.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв`язку з чим суд визнав за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що за відомостями інтегрованої картки платника податків станом на 31.05.2019 ТОВ «Промінвестекскавація» має податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, який виник на підставі наступного:

- податкового повідомлення-рішення форми «Д» № від 05.06.2018 на суму 87 279,16 грн., винесеного на підставі акта про результати перевірки №35/08-01-13-06/33273087 від 17.05.2018 (відповідно до довідки про розрахунок боргу ТОВ «Промінвестекскавація» залишок боргу за вказаним зобов`язанням станом на 05.05.2019 становить 76 000,00 грн.);

- пеня за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання за податковим повідомленням рішенням форми «ПС» № від 05.06.2018 відповідно до статті 129 Податкового кодексу України сумі 21,73 грн.;

- пеня за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання за податковим повідомленням рішенням форми «Д» № від 05.06.2018 відповідно до статті 129 Податкового кодексу України в сумі 793,56 грн.;

- податкового повідомлення-рішення форми «Ш» № від 11.04.2019 на суму 1 957,83 грн., винесеного на підставі акта про результати перевірки №1004/08-01-49-07/33273087 від 21.02.2019.

Загальна сума податкового боргу становить 78 773,12 грн.

13.04.2016 позивач направив на адресу відповідача податкову вимогу від 11.04.2016 №97-17, яка отримана відповідачем 23.05.2016, про що свідчить підпис уповноваженої особи у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Судом першої інстанції зазначено, що позивачем не доведено факт направлення податкового повідомлення-рішення форми «Д» № від 05.06.2018 на адресу відповідача, що вказує на те, що визначені вказаним податковим повідомленням-рішенням грошові зобов`язання не є узгодженими та не набули статусу податкового боргу.

Відповідно, враховуючи відсутність доказів узгодження грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням форми «Д» № від 05.06.2018, суд першої інстанції вважав, що позивачем не доведено наявність підстав для обчислення пені за несвоєчасну сплату такого грошового зобов`язання в розмірі 793,56 грн.

Щодо грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням форми «Ш» № від 11.04.2019, суд першої інстанції зазначив, що податкове повідомлення-рішення форми «Ш» № від 11.04.2019 направлено на адресу відповідача поштою, проте поштове відправлення повернулось на адресу контролюючого органу за закінченням терміну зберігання та неявкою адресата за отриманням відправлення, тому вказане податкове повідомлення-рішення вважається врученим в порядку пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України.

Враховуючи відсутність доказів оскарження податкового повідомлення-рішення форми «Ш» № від 11.04.2019 в адміністративному або судовому порядку, суд першої інстанції дійшов висновку, що визначене таким податковим повідомленням-рішенням грошове зобов`язання набуло статусу узгодженого.

У зв`язку з несплатою відповідачем узгодженого грошового зобов`язання за податковим повідомленням рішенням форми «ПС» № від 05.06.2018 у строки, визначені Податковим кодексом України, відповідно до підпункту 129.1.1. пункту 129.1 статті 129 Податкового Кодексу України контролюючим органом правомірно нарахована пеня за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання в розмірі 21,73 грн.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що податковий борг відповідача з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, становить 1 979,56 грн., самостійно відповідачем не сплачений, заборгованість перед бюджетом не погашена, тому саме цю суму стягнув з відповідача, відмовивши у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Суд визнає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно з інтегрованою карткою платника податків ТОВ «Промінвестекскавація» станом на 31.05.2019 р. платник податків має податковий борг з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 78 77312 грн.

Виходячи зі змісту позовних вимог, сума податкового боргу складається з: грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням форми «Д» № від 05.06.2018 р. на суму 87 279,16 грн., прийнятого на підставі акта про результати перевірки №35/08-01-13-06/33273087 від 17.05.2018 р. (відповідно до довідки про розрахунок боргу ТОВ «Промінвестекскавація» залишок боргу станом на 05.05.2019 р. становить 76 000,00 грн.); пені за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання за податковим повідомленням рішенням форми «ПС» № від 05.06.2018 р. відповідно до статті 129 Податкового кодексу України сумі 21,73 грн.; пені за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання за податковим повідомленням рішенням форми «Д» № від 05.06.2018 р. відповідно до статті 129 Податкового кодексу України в сумі 793,56 грн.; грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням форми «Ш» № від 11.04.2019 р. на суму 1 957,83 грн., винесеного на підставі акта про результати перевірки №1004/08-01-49-07/33273087 від 21.02.2019 р.

11.04.2016 р. контролюючим органом сформована податкова вимога № 97-17 на суму податкового боргу в розмірі 144 206,74 грн. станом на 10.04.2016 р., яка отримана платником податків 23.05.2016 р.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є узгодження грошового зобов`язання, визначеного відповідачу контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням № від 05.06.2018 р., та, як наслідок, набуття таким грошовим зобов`язанням статусу податкового боргу в розмірі несплаченого залишку в розмірі 76 000 грн., а також пред`явлення до стягнення суми пені в розмірі 793,56 грн., нараховану на цю суму грошового зобов`язання.

На підтвердження направлення контролюючим органом засобами поштового зв`язку податкового повідомлення-рішення форми № від 05.06.2018 р. контролюючим органом подано суду першої інстанції копію фіскального чеку від 06.06.2018 р. та копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення трек-номер 424.

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (трек-номер 424) містить дату подання поштового відправлення 06.04.2018 р. та дату вручення 10.05.2018 р., тобто податкове повідомлення-рішення № прийнято пізніше дати, зазначеної у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке надано позивачем на підтвердження факту узгодження грошового зобов`язання, визначеного таким повідомленням-рішенням.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 67 Податкового кодексу України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Статтею 56 Податкового кодексу встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання регулюється статтею 58 Податкового кодексу України та визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За приписами першого абзацу пункту 58.2 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу встановлено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Аналогічно пунктом 3.8 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 р. № 1236, (далі Порядок № 1236) встановлено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження з повідомленням про вручення.

Пунктом 3.11 Порядку № 1236 визначено, що у разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом при його направленні, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків. У разі встановлення такої помилки працівник структурного підрозділу, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальна особа, визначена керівником органу державної податкової служби для виконання таких функцій, забезпечує виправлення допущених при направленні податкового повідомлення-рішення помилок та направляє його повторно протягом наступного робочого дня від дня отримання відповідного повідомлення поштової служби.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктами 95.1, 95.2 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Таким чином, обов`язковою передумовою здійснення контролюючим органом заходів на погашення податкового боргу платника податків, зокрема, стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу, є доведеність факту направлення контролюючим органом такому платнику податків податкової вимоги та сплив 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) податкової вимоги.

Крім того, при розв`язанні спору про стягнення з платника податків податкового боргу предметом доказування є наявність такого податкового боргу, структура та розмір податкового боргу.

За змістом частин 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як при поданні позову, так й до закінчення розгляду справи в суді першої інстанції, позивачем не надано доказів направлення на адресу відповідача податкового повідомлення-рішення №, а наведені в позовній заяві як підстави позову обставини узгодження грошового зобов`язання, визначеного цим податковим повідомленням-рішенням, а саме направлення цього податкового повідомлення-рішення, обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції, оскільки подане рекомендоване повідомлення не відноситься до податкового повідомлення-рішення №, зважаючи на невідповідність дати (датоване раніше часу прийняття податкового повідомлення-рішення № ).

Таким чином, позивачем до позовної заяви не надано доказів узгодження зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням № , тобто грошове зобов`язання не набуло статусу узгодженого, відповідно, у контролюючого органу не виникло підстав для звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу в сумі 76 000 грн.

Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України встановлено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Згідно з пунктом 129.4 статті 129 Податкового кодексу на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Відповідно до пункту 131.1. статті 131 Податкового кодексу України нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків.

Враховуючи відсутність доказів узгодження грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням № від 05.06.2018 р., позивачем не доведено наявність підстав для обчислення пені за несвоєчасну сплату такого грошового зобов`язання в розмірі 793,56 грн.

Відповідно, є правильним висновок суду першої інстанції про не доведеність позивачем існування у відповідача податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб саме у розмірі 76 000 грн., суми несплаченої пені, нарахованої на цю суму боргу, в розмірі 793,56 грн., що й стало підставою для обґрунтованої відмови у задоволенні цієї частини позову.

Апелянтом саме в апеляційній скарзі зазначено, що при поданні позовної заяви на підтвердження направлення поштою податкового повідомлення-рішення № від 05.06.2018 р. до матеріалів справи помилково надано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за трек-номером 424, а вірним є повідомлення від 06.06.2018 р. за трек-номером 031, а також фіскальний чек від 06.06.2018 р.

На думку контролюючого органу, така помилка є суто технічною, а податкове повідомлення-рішення № від 05.06.2018 р. фактично направлено та вручено платнику податків, а тому є узгодженим, а податкове зобов`язання набуло статусу податкового боргу.

При цьому апелянтом саме до апеляційної скарги додано копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 06.06.2018 р. за трек-номером 031 та фіскального чеку від 06.06.2018 р.

Направлене 06.06.2018 р. рекомендоване відправлення вручено 09.07.2018 р., проте зі змісту рекомендованого повідомлення неможливо встановити, чи містилось в цьому рекомендованому відправленні податкове повідомлення-рішення № від 05.06.2018 р.

Статтею 308 КАС України встановлені межі перегляду судом апеляційної інстанції, відповідно якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Апелянтом жодним чином не обґрунтовано неможливості подання таких доказів (копії рекомендованого повідомлення від 06.06.2018 р. за трек-номером 031 та фіскального чеку від 06.06.2018 р.) до суду першої інстанції, не приведено причин, що об`єктивно не залежали від позивача та які завадили надати такі докази до суду першої інстанції.

Посилання апелянта на те, що подання із позовною заявою інших документів є суто технічною помилкою суд визнає необґрунтованими та зазначає, що помилковість надання інших документів не може вважатися об`єктивною причиною, що завадила позивачу надати відповідні докази до суду першої інстанції.

При цьому суд звертає увагу на той факт, що справа судом першої інстанції призначалась до розгляду в судовому засіданні ухвалою суду першої інстанції від 17.02.2020 р. відкладено розгляд справи та запропоновано учасникам справи надати додаткові докази в обґрунтування своїх позицій.

На виконання цієї ухвали суду першої інстанції позивачем не надано жодних доказів та не звернуто увагу на не підтвердження суми боргу, яка заявлена до стягнення.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини 6 статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.03.2020 р. в справі № 280/392/20 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.03.2020 р. в справі № 280/392/20 за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінвестекскавація» про стягнення податкового боргу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 17.08.2020 р. та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 18.08.2020 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко