Справа № 1.380.2019.001833
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року

м. Київ

справа №1.380.2019.001833

адміністративне провадження №К/9901/15434/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шишова О.О.,

суддів Дашутіна І.В, Яковенка М.М.,

розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці про визнання протиправним та скасування наказ, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого Хобор Р.Б., суддів: Попка Я.С., Шевчук С.М.)

УСТАНОВИВ:

I. Суть спору.

1. У квітні 2019 року громадянин ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з питань праці ( далі - відповідач) у якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань праці «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » № 17-кт від 26.03.2019.

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач указує, що жодний з Законів не містить визначення поняття «нецензурна лексика», дії за які ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності - неповна службова відповідність. «Нецензурна лексика», визначена у оскаржуваному наказі, є поняття оціночне з боку посадових осіб як Головного управління Держпраці у Львівській області так і з боку посадових осіб Держпраці. Підставою відкриття дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 слугувало нібито наданням ним незаконних вказівок підлеглим працівникам, вчинення дій, що суперечать Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про запобігання корупції». У подальшому дисциплінарною комісією перевірявся факт вчинення ОСОБА_1 саме дисциплінарного проступку - нібито наданням ним незаконних вказівок підлеглим працівникам, вчинення дій, що суперечать Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про запобігання корупції». Вказує, що до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 притягнуто за вчинення зовсім іншого дисциплінарного проступку, передбаченого п.2 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу», а саме - порушення правил етичної поведінки державних службовців, тобто проступку для встановлення якого ні дисциплінарне провадження не відкривалось, ні сам проступок не був предметом встановлення/дослідження. Стверджує, що в оскаржуваному наказі не зазначено суті вчиненого порушення, тобто в чому саме полягало недотримання ОСОБА_1 високої культури спілкування під час виконання своїх посадових обов`язків, коли, де та при яких обставинах такі факти мали місце, що відповідач мав на увазі при формулюванні поняття «нецензурна лексика», у чому виразилось підвищена інтонація при спілкуванні з посадовими особами Головного управління Держпраці у Львівській області, з якими саме посадовими особами та коли саме дана подія мала місце бути.

ІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення.

3. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено.

3.1. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з питань праці «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » № 17-кт від 26.03.2019 року. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з питань праці витрати на правову допомогу в сумі 35000 грн.

4. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наказ відповідача про застосування дисциплінарного стягнення є протиправним з огляду на те, що підставою відкриття дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 є надання ним незаконних вказівок підлеглим працівникам, застосування до них тиску, що суперечить Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про запобігання корупції». Однак, до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 притягнутий за вчинення зовсім іншого дисциплінарного проступку, а саме - порушення правил етичної поведінки державних службовців, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу». Обставини цього дисциплінарного проступку не були підставою для відкриття дисциплінарного стягнення та предметом дослідження у рамках дисциплінарного провадження.

5. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року та прийнято постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці про визнання протиправним та скасування наказу відмовлено.

6. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що в діях заступника начальника Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_1 є склад дисциплінарного проступку - порушення правил етичної поведінки державних службовців.

IІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)

7. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року та залишити в силі рішення львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року.

8. Позивач у своїй касаційній скарзі зазначає, що дисциплінарне провадження щодо перевірки факту порушення ОСОБА_1 правил етичної поведінки державних службовців не відкривалось.

8.1. Крім того, частиною другою статті 77 Закону України «Про державну службу» передбачено те, що у рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення. Всупереч вимогам вищенаведеної статті у оскаржуваному наказі не вказано стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація.

8.2. Також, позивач зазначає, що суд апеляційної інстанції взяв до уваги пояснення начальника Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_19, ОСОБА_7 які в суді допитані не були, тим самим відступивши від висновків ВС/КАС у справі № 808/434/16 від 02.04.2019 р., за якими пояснення осіб, недопитаних в суді не є доказами.

8.3. У свою чергу, судом апеляційної інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, в ухваленому судовому рішенні - постанові від 04.02.2020 року не враховано висновки щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, від 17 жовтня 2018 року у справі №819/1315/17; від 12 серпня 2019 року у справі № 1340/4847/18 та від 14 лютого 2019 року у справі № 813/1818/16 .

9. Відповідачем до Суду надані заперечення на касаційну скаргу, в яких він просив залишити без задоволення касаційну скаргу позивача, а судове рішення апеляційної інстанції без змін.

ІV. Установлені судами фактичні обставини справи

10. ОСОБА_1 проходив службу на посаді заступника начальника Головного управління Держпраці у Львівській області відповідно до наказу Держпраці від 23.03.2016 № 16-к «Про призначення заступника начальника Головного управління Держпраці у Львівській області».

11. Згідно з розподілом функціональних обов`язків між начальником Головного управління Держпраці у Львівській області, першим заступником начальника та заступником начальника Головного управління, затвердженого наказом Головного управління Держпраці у Львівській області від 02.04.2018 № 56-ОД ОСОБА_1 , заступник начальника Головного управління: безпосередньо спрямовує, здійснює координацію та контролює діяльність Управління гірничого нагляду Головного управління, у тому числі, відділу нагляду у вугільній промисловості; несе персональну відповідальність (за напрямком роботи) та виконання покладених на нього завдань і здійснення ним своїх повноважень відповідно до Кодексу законів про працю України, законів України «Про державну службу», «Про запобігання корупції» та інших законодавчих актів.

12. У період з 29.10.2018 по 09.11.2018 посадовими особами Головного управління проводилась планова перевірка ПАТ «Львівська вугільна компанія».

13. Як стверджує позивач, 09.11.2018 ОСОБА_8 голова комісії зіткнувся з труднощами, пов`язаними з тим, що керівництво ПАТ «Львівська вугільна компанія» не підписувало акт і припис мотивуючи це тим, що вони не погоджуються з окремими порушеннями (№№ 1-5) розділу 19 акту та припису. Про цю ситуацію він повідомив заступника начальника Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_1, оскільки начальник відділу нагляду у вугільній промисловості ОСОБА_11 перебував у відряджені у Польщі. Вислухавши звернення, заступник начальника Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_1 відповів ОСОБА_8 , що він як голова комісії повинен вирішити ці питання, бо якщо акт та припис не буде вручено, то ОСОБА_8 буде нести особисто дисциплінарну відповідальність згідно вимог чинного законодавства. Акт і припис були направлені поштою 09.11.2018 о 17 годин 46 хвилин рекомендованим листом з повідомленням, по завершені перевірки.

14. Відповідно до наказу Держпраці від 17.12.2018 № 617-к «Про дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1 » на підставі листа начальника Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_3 від 06.12.2018 № 12085/1/01-07, у зв`язку з наданням заступником начальника Головного управління ОСОБА_1 вказівок стосовно внесення змін до акту планової перевірки ПАТ «Львівська вугільна компанія» від 09.11.2018 р. № 12/25/132/1107 та припису від 09.11.2018 № 13/25/132/1107-0852.

15. Наказом Держпраці №38-к від 15.02.2019 дисциплінарне провадження продовжено до 18.03.2019 та наказом Держпраці №76-к дисциплінарне провадження продовжено до 16.04.2019.

16. 26.03.2019 Голова дисциплінарної комісії ОСОБА_20 вніс подання Голові державної служби України з питань праці ОСОБА_21 щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

17. Наказом Державної служби України з питань праці від 26.03.2019 року № 17-кт «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » за порушення ОСОБА_10 , заступником начальника Головного управління Держпраці у Львівській області, правил етичної поведінки державних службовців, а саме: недотримання високої культури спілкування під час своїх посадових обов`язків, що проявилось у використанні нецензурної лексики, підвищеної інтонації при спілкуванні з посадовими особами Головного управління Держпраці у Львівській області (пункту 5 розділу 2 Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 № 158, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.08.2016 за № 1203/29333) та керуючись ст. 8, ч. 1 ст. 64, п. 3 ч. 1 та ч. 4 ст. 66 Закону України «Про державну службу», у зв`язку із вчиненням дисциплінарного проступку, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», оголошено ОСОБА_1 , заступнику начальника Головного управління Держпраці у Львівській області, попередження про неповну службову відповідність.

18. Позивач, не погоджуючись із вказаним наказом, звернувся до суду із даним позовом.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування (в редакції, яка діяла на час вирішення справи в суді першої та апеляційної інстанції)

19. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

20. За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАСУ) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

21. Частиною 1 статті 64 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) установлено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

22. Відповідно до частини першої та другої статті 65 Закону № 889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарними проступками є:

1) порушення Присяги державного службовця;

2) порушення правил етичної поведінки державних службовців;

3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;

4) дії, що шкодять авторитету державної служби;

5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;

6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку;

7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення;

8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця;

9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;

10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби;

11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення;

12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення;

15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

23. Згідно з частиною першою статті 66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби.

24. Частиною 4 цієї статті визначено, що у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 2 та 8 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4 та 5 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може попередити такого державного службовця про неповну службову відповідність.

25. Відповідно до частини 1 та 10 статті 69 Закону № 889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

26. Частинами 1, 7, 8, 9 статті 71 Закону № 889-VIII з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування.

Особи, які проводять службове розслідування, мають право: одержувати пояснення від державного службовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб щодо обставин справи; одержувати у підрозділах державного органу чи за запитом в інших органах необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи; одержувати консультації відповідних спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

Державний службовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, а також відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються;

2) порушувати клопотання про одержання і залучення до матеріалів нових документів, одержання додаткових пояснень осіб, які причетні до справи;

3) бути присутнім під час виконання відповідних заходів;

4) подавати в установленому порядку скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування.

За результатами службового розслідування складається висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

27. Відповідно до частини 1-3 статті 73 Закону № 889-VIII з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Дисциплінарна справа повинна містити:

1) дату і місце її формування;

2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження;

3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця;

4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень;

5) інформаційну довідку з викладенням обставин щодо вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку;

6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження;

7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження;

8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження;

9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

10) відомості про причини і умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, на підставі яких з державного службовця знімають звинувачення;

11) висновок за результатами службового розслідування (у разі його проведення);

12) висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності;

13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

28. Правила етичної поведінки державних службовців затверджені наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 року № 158.

29. Згідно з пунктом 5 розділу ІІ цих Правил державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування під час виконання своїх посадових обов`язків зобов`язані неухильно дотримуватись загальновизнаних етичних норм поведінки, бути доброзичливими та ввічливими, дотримуватись високої культури спілкування (не допускати використання нецензурної лексики, підвищеної інтонації), з повагою ставитись до прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, об`єднань громадян, інших юридичних осіб, не проявляти свавілля або байдужість до їхніх правомірних дій та вимог.

Державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування повинні запобігати виникненню конфліктів у стосунках з громадянами, керівниками, колегами та підлеглими.

VI. Оцінка Верховного Суду

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить із такого.

30. З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають застосуванню правила статті 341 КАС України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

31. Колегія суддів зазначає, що підставою для відкриття дисциплінарної справи є лист начальника Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_3 № 12085/1/01-07 від 06.12.2018 року, в якому викладені обставини надання незаконних вказівок заступником начальника Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_1 працівникам, які здійснювали перевірку ПАТ «Львівська вугільна компанія», стосовно внесення змін до акта планової перевірки ПАТ «Львівська вугільна компанія» № 13/25/132/1107 від 09.11.2018 року і припису № 13/25/132/1107-0852 від 09.11.2018 року, що свідчить про тиск на працівників управління при виконанні службових обов`язків.

32. Так, цьому листу передували службові записки начальника відділу нагляду у вугільній промисловості управління гірничого нагляду ОСОБА_11 та його заступника ОСОБА_8 , які повідомили, що ОСОБА_1 у грубій формі вимагав змінити акт планової перевірки ПАТ «Львівська вугільна компанія» № 13/25/132/1107 від 09.11.2018 року, при цьому, ця вимога супроводжувалась погрозами.

33. Крім того, дисциплінарна комісія відібрала пояснення від інших працівників Головного управління Держпраці у Львівській області в яких йде мова про зневажливе ставлення заступника начальника Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_1 до працівників управління, його неетичної поведінки у взаємовідносинах між працівниками управління та керівництвом управління, нецензурних висловлювань на апаратних нарадах, які проводив ОСОБА_1 .

34. Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 65 Закону № 889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

35. Проте, необхідно зауважити, що надання вказівок підлеглим працівникам у грубій формі є дисциплінарним проступком, об`єктивна сторона якого полягає у діях - протиправних вказівках (за формою, що не передбачена чинним законодавством і Правилами етичної поведінки державних службовців), та наслідках таких дій - заподіяння шкоди авторитету держави, який полягає, крім іншого, у високій культурі спілкування державних службовців під час проходження ними державної служби, як з іншими державними службовцями, так і з громадянами.

36. Правила етичної поведінки державних службовців затверджені наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 року № 158.

37. Згідно з пунктом 5 розділу ІІ цих Правил державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування під час виконання своїх посадових обов`язків зобов`язані неухильно дотримуватись загальновизнаних етичних норм поведінки, бути доброзичливими та ввічливими, дотримуватись високої культури спілкування (не допускати використання нецензурної лексики, підвищеної інтонації), з повагою ставитись до прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, об`єднань громадян, інших юридичних осіб, не проявляти свавілля або байдужість до їхніх правомірних дій та вимог.

38. Державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування повинні запобігати виникненню конфліктів у стосунках з громадянами, керівниками, колегами та підлеглими.

39. Так, дисциплінарна комісія встановила, що ОСОБА_1 з 15.11.2018 року по 05.12.2018 року вчиняв протиправні дії, а саме давав вказівки та чинив тиск на посадових осіб Головного управління Держпраці у Львівській області, які проводили перевірку ПАТ «Львівська вугільна компанія», шляхом використання нецензурної лексики та підвищеної інтонації при спілкуванні. Вказані дії суперечать пункту 2 частини 1 статті 8 Закону України «Про державну службу», згідно з якою державний службовець зобов`язаний дотримуватись правил етичної поведінки.

40. Указані посилання підтверджуються поясненнями інших працівників Головного управління Держпраці у Львівській області, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 дисциплінарна комісія встановила, що ОСОБА_1 неодноразово допускав висловлювання, які порушують етику державного службовця. Висловлювався нецензурно на апаратних нарадах, які проводив та допускав висловлювання в образливій формі щодо начальника управління. При цьому, вказані працівники управління в поясненнях наданих дисциплінарній комісії повідомили, що ОСОБА_1 створює конфлікту ситуацію в колективі, що не сприяє нормальні роботі державного органу.

41. Колегія суддів наголошує, що дисциплінарна комісія в ході проведення службового розслідування щодо надання незаконних за змістом вказівок заступником начальника Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_1 встановила склад дисциплінарного проступку - порушення правил етичної поведінки державних службовців.

42. Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що дисциплінарне провадження розпочинається за фактом вчинення певних дій, які, після проведення службового розслідування можуть бути (а можуть і не бути) кваліфіковані, як дисциплінарний проступок.

43. Отже, дисциплінарне провадження здійснюється щодо дій, а не дисциплінарних проступків, як помилково вважає позивач.

44. Так, під час проведення службового розслідування дисциплінарна комісія, з`ясовуючи обставини вчинення певних дій, може як кваліфікувати дії державного службовця, як одне, чи кілька дисциплінарних проступків, так і не встановити наявності складу жодного дисциплінарного проступку.

45. Отже, є безпідставним посилання позивача на те, що дисциплінарне провадження за фактом неетичної поведінки позивача не провадилось.

46. Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що підставою для дисциплінарного провадження стали дії позивача, пов`язані з наданням підлеглим працівникам, на думку ініціаторів провадження, протиправних вказівок, як за змістом таких вказівок, а саме вказівки щодо внесення змін до акту перевірки, так і за формою, оскільки такі вказівки були висловлені в грубій формі.

47. Отже, судом апеляційної інстанції було встановлено, що в діях заступника начальника Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_1 є склад дисциплінарного проступку - порушення правил етичної поведінки державних службовців.

48. Указані висновки підтверджуються доказами, які були предметом оцінки судом апеляційної інстанції: лист начальника Головного управління Держпраці у Львівській області від 06.12.2018 року № 12085/1/01-07, службова записка начальника відділу нагляду у вугільній промисловості управління гірничого нагляду ОСОБА_11 № 13445/1 від 06.12.2018 року, службова записка заступника начальника відділу нагляду у вугільній промисловості управління гірничого нагляду ОСОБА_8 № 13446/1 від 05.12.2018 року, пояснення начальника Головного управління Держпраці у Львівській області від 23 січня 2019 року, пояснення начальника відділу нагляду у вугільній промисловості управління гірничого нагляду ОСОБА_11 та заступника начальника відділу нагляду у вугільній промисловості управління гірничого нагляду ОСОБА_8 від 03 січня 2019 року, пояснення головного державного інспектора відділу нагляду у вугільній промисловості управління гірничого нагляду ОСОБА_16 від 03 січня 2019 року, пояснення начальника відділу нагляду у машинобудуванні та енергетиці ОСОБА_4 від 03 січня 2019 року, пояснення заступника начальника управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної безпеки ОСОБА_12 від 03 січня 2019 року, пояснення начальника відділу нагляду у гірничодобувній промисловості ОСОБА_13 від 03 січня 2019 року, пояснення начальника відділу нагляду в АПК та СКС ОСОБА_6 від 03 січня 2019 року, пояснення начальника управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки ОСОБА_14 від 03 січня 2019 року, пояснення начальника відділу нагляду на виробництві і на об`єктах підвищеної небезпеки ОСОБА_17 від 03 січня 2019 року, пояснення заступника начальника відділу нагляду на будівництві, котлонагляду на транспортні та зв`язку ОСОБА_7 від 03 січня 2019 року, звернення трудового колективу Головного управління Держпраці у Львівській області до голови Державної служби України з питань праці № 1535/01-07 від 12.02.2019 року.

49. Стосовно посилань позивача на недопустимість указаних пояснень, як доказу, тим самим відступивши від висновків ВС/КАС у справі № 808/434/16 від 02.04.2019 р колегія суддів зазанчає наступне.

50. Так, Верховним Судом у постанові від 01.04.2019 р. у справі №808/434/18 зроблено висновки, щодо законності податкових повідомлень-рішень а тому вказані правовідносини, предмет спору та докази є іншими ніж ті, які є у цій справі.

51. Колегія суддів зазначає, що у справі, що розглядається пояснення начальника Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_3. ОСОБА_4 ОСОБА_22 ОСОБА_6, ОСОБА_19, ОСОБА_7 відбирались під час розгляду дисциплінарної справи №66 та були предметом дослідження судом.

52. Щодо посилань позивача на правові висновки Верховного Суду, які викладені у постанову від 17.10.2018 у справі №819/1315/17, від 14.02.2019 у справі №813/1818/16, від 12.08.2019 у справі №1340/4847/18, колегія суддів зазначає, що вказані висновки не можуть бути застосовані виходячи з наступного.

53. Колегія суддів, дослідивши вказані висновки, які викладені у постановах Верховного Суду звертає увагу позивача на те, зазначені висновки грунтуються на невідповідності наказів до частини другою статті 77 Закону України «Про державну службу».

54. Відповідно до частини другої статті 77 Закону у рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення^

55. Так, у наказі від 26.03.2019 № 17-кт «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » зазначені:

-найменування державного органу: Державна служба України з питань праці,

-дата його прийняття: 26.03.2019,

-відомості про державного службовця: ОСОБА_1 , заступник начальника Головного управління Держпраці у Львівській області»,

-стислий виклад обставин справи: заступник начальника Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_1 порушив правила етичної поведінки державних службовців, а саме: недотримувався високої культури спілкування під час виконання своїх посадових обов`язків, що проявлялося у використанні нецензурної лексики, підвищеної інтонації при спілкуванні з посадовими особами Головного управління Держпраці у Львівській області;

-вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація: порушення правил етичної поведінки державних службовців, пункт 2 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу»;

-вид застосованого дисциплінарного стягнення: попередження про неповну службову відповідність.

56. Отже, вказана норма Закону повністю дотримана, що спростовує посилання позивача.

57. За такого правового регулювання та обставин справи суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що спірний наказ прийнятий у відповідності до норм чинного законодавства.

58. Частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

59. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

60. Доводи касаційної скарги таких висновків не спростовують і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.

61. За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення суду апеляційної інстанції у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, у судовому рішенні повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

62. Крім цього, колегія суддів наголошує, що до повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

63. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Росії", "Нєлюбін проти Росії"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

64. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

65. Оцінюючи доводи касаційної скарги, колегія суддів зазначає, що ці доводи (аналогічні доводам у відзиві на позов та апеляційної скарги) були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої та апеляційної інстанцій під час розгляду та ухвалення оскаржуваних судових рішень, та їм була надана належна правова оцінка.

66. Ураховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення і погоджується з висновками суду апеляційної інстанцій у справі про відмову у позові.

67. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

68. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

69. Отже, касаційна скарга Міністерства юстиції України підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VII. Судові витрати

70. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

71. Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року у цій справі залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач О.О.Шишов

Судді І.В.Дашутін

М. М. Яковенко