Справа № 159/57/20
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 159/57/20 пров. № А/857/7430/20

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Большакової О.О., Пліша М.А.

за участі секретаря судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 травня 2020 року (суддя - Лесик В.О., м. Ковель, повний текст судового рішення складено 02 червня 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного інспектора будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області Ніколайчука Сергія Васильовича, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 в січні 2020 року звернувся до суду з адміністративним позовом до головного інспектора будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області Ніколайчука С. В., Державної архітектурно-будівельної інспекції України, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 26.12.2019 №98, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що оскаржувана постанова прийнята на підставі акта перевірки від 19.12.2019 №274А, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного контролю щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті «Капітальний ремонт частини покрівлі адміністративного приміщення по вулиці Незалежності, 73 в місті Ковелі Волинської області» (надалі - об`єкт будівництва). Перевіркою виявлено, що передана проектувальником замовнику проектна документація розроблена з порушенням державних будівельних норм, стандартів і правил ДБН В.2.2-9:2018 «Будинки і споруди. Громадські будинки і споруди. Основні положення»; влаштування нової конструкції даху із зміною геометричних розмірів будівлі не підпадає під визначення «капітальний ремонт», а фактично є «реконструкцією»; проектна документація фактично розроблена на реконструкцію частини покрівлі адмінбудівлі без необхідних вихідних даних та без дотримання вимог будівельних норм, стандартів і правил стосовно реконструкції об`єкта. Проте позивач з такими висновками не погоджується та зауважує, що відповідач неправильно кваліфікував вид будівельних робіт, оскільки проектом не передбачено зміну функціонального призначення або геометричної форми покриття. Крім того, позивач наголошує, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам статті 283 КУпАП, оскільки у ній не зазначено місце, час, дата нібито вчиненого адміністративного правопорушення, не наведено жодної конкретики коли, як, у який спосіб і з якого обов`язкового нормативно-правового акта виникає суть кожного правопорушення.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 травня 2020 року у справі №159/57/20 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на обставини, викладені у позовній заяві, яким суд першої інстанції не надав належної правової оцінки.

Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим з врахуванням всіх обставини справи та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, на підставі наказу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області від 06.12.2019 №274П «Про проведення позапланової перевірки», направлення для проведення позапланового заходу від 06.12.2019 №274, головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області Ніколайчуком С.В. проведена позапланова перевірка на об`єкті будівництва «Капітальний ремонт частини покрівлі адміністративного приміщення по вул. Незалежності, 73 в м. Ковелі Волинської області», про що складено акт за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 19.12.2019 №274А.

В акті від 19.12.2019 №274А зазначено, що за результатами перевірки встановлено, що вимоги пункту 2 припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, виданого 06.11.2019 начальнику Управління капітального будівництва та житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Ковельської міської ради ОСОБА_1 не виконані, а саме не внесені зміни в завдання на проектування об`єкта будівництва «Капітальний ремонт частини покрівлі адміністративного приміщення по АДРЕСА_1 ».

Цього ж дня головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області Ніколайчуком С.В. складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у якому зафіксоване вказане вище порушення, виявлене за результатами позапланової перевірки та зазначено, що відповідальність за встановлені правопорушення передбачена частиною першою статті 188-42 КУпАП. Крім того, у протоколі зазначено, що розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відбудеться о 10 год. 30 хв. 26.12.2019 у приміщенні Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області. Про ознайомлення із вказаним протоколом свідчить підпис ОСОБА_1 у графі «підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області Ніколайчуком С.В. 26.12.2019 за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення №98, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн.

Позивач по справі заперечує факт вчинення адміністративного правопорушення, вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення є незаконним та необґрунтованим.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 188-42 КУпАП доведена, а дії відповідача відповідають вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів не погоджується з такими висновком суду першої виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Частиною першою статті 188-42 КУпАП передбачено, що невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як визначено статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян з додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У статті 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 283 КУпАП закріплено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 69 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані, як докази у справі.

Так, як позивач проти вчинення адміністративного правопорушення заперечував, з чим не погоджувався відповідач, останній зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Відтак, відповідач перед прийняттям постанови по справі про адміністративне правопорушення від 26.12.2019 №98, відповідно до установленого нормами законодавства порядку, мав упевнитися в тому, що у справі про адміністративне правопорушення, яка ним розглядалася мали місце, подія і склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 188-42 КУпАП.

Проте, відповідачі всупереч вимогам статті 77 КАС України не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності винесення постанови від 26.12.2019 №98, єдиними доказами є акт за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 19.12.2019 №274А та протокол про адміністративне правопорушення від 19.12.2019, проте колегія суддів визнає їх неналежними доказами у відповідності до статті 73 КАС України, оскільки вони не містять інформації про предмет доказування, будь-яких інших доказів на підставі яких встановлено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 188-42 КУпАП під час розгляду справи відповідачі не надали.

Як вбачається з копій матеріалів справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зокрема з копії протоколу про адміністративне правопорушення від 19.12.2019, до протоколу не додається жодного доказу вчинення позивачем даного правопорушення. З того ж протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що позивач свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнав. В згаданому протоколі не зазначено жодного свідка вчинення позивачем даного правопорушення, як і не викладені в оскаржуваній постанові будь-які пояснення свідків вчинення позивачем правопорушення.

Таким чином, в даному випадку пояснення позивача в протоколі про адміністративне правопорушення, як особи яка притягується до відповідальності, не є доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 188-42 КУпАП, оскільки вчинення такого правопорушення категорично ним заперечується і це заперечення не спростоване відповідачем в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Долучені відповідачем до матеріалів справи акт за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 19.12.2019 №274А та протокол про адміністративне правопорушення від 19.12.2019 та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 06.11.2019 містять лише таке ж нечітке формулювання правопорушення та не містять детальної оцінки обставин у справі, інших даних, з яких можна зробити висновок про винуватість позивача.

Долучені відповідачем два фотознімки не мають будь-якої прив`язки до місцевості, а тому є недопустимими доказами, оскільки не дозволяють прийти до висновку про те що на них зображений саме об`єкт, про який йдеться в постанові. Більше того, матеріали перевірки не містять порівняльного аналізу геометричних параметрів та техніко-економічних показників, на зміні яких наполягають відповідачі, до та внаслідок капітального ремонту об`єкта (на час перевірки роботи були на стадії завершення).

Будь-які інші докази, передбачені статтею 251 КУпАП, в підтвердження обставин, викладених в постанові, в оскаржуваній постанові не вказані та суду не представлені.

Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови не застосовував норми статей 33, 252, 280 КУпАП, оскільки оцінку доказів вчинення правопорушення не проводив, розмір штрафу в постанові жодним чином не обґрунтував, не досліджував інших обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що потягло за собою безпідставне притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення від 26.12.2019 №98, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 188-42 КУпАП, не відповідає вимогам статті 283 КУпАП, є незаконною та необґрунтованою, оскільки при її винесенні відповідачем не виконано усі вимоги чинного законодавства та не з`ясовано усіх обставин справи, а тому постанова підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції за результатами розгляду справи прийняв рішення, врахувавши лише позицію відповідачів, без проведення належного глибинного дослідження всіх необхідних доказів, застосувавши спрощений поверхневий підхід до встановлення фактів.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги позивача є підставними і обґрунтованими та спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставної відмови у задоволені адміністративного позову, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 травня 2020 року у справі №159/57/20 скасувати та ухвалити нове, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 26.12.2019 №98, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. О. Большакова
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 20 серпня 2020 року.