Справа № 308/8302/20
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/8302/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачук О.А.

за участю секретаря - Бомбушкар В.П.

представника позивача - Радя О.І.

відповідача - ОСОБА_1

представника - адвоката Калинич О.І.

перекладача - Помпель Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області до громадянина Федеративної Республіки Нігерії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання та примусове видворення,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області звернулося до суду з адміністративним позовом до громадянина Федеративної Республіки Нігерії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання та примусове видворення.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18.08.2020 року в с. Нижні Ворота Воловецького району виявлено громадянина Федеративної Республіки Нігерії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , без документів, що посвідчують особу. Для перевірки законності перебування в Україні вказаного іноземця запрошено до службового приміщення ГУ ДМС України в Закарпатській області. Під час перевірки законності перебування відповідача встановлено, що 16.06.2016 року він прибув в Україну через КПП «Бориспіль» з паспортним документом серії НОМЕР_1 виданим 23.09.2015 року, з терміном дії до 22.09.2020 року з метою навчання на запрошення Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова. 05.07.2016 року згідно клопотання Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова та відповідної заяви, відповідач отримав посвідку на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_2 терміном дії до 20.12.2017 року. Після закінчення терміну дії посвідки на тимчасове проживання відповідач до органів міграційної служби не звертався. Водночас, 12.12.2018 року відповідача вже виявлено зовсім в іншій області, а саме в м. Тернопіль по вул. Є.Коновальця, як такого який вже після закінчення дозволеного терміну перебування ухилився від виїзду за межі України. В цей же день відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП та відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Тернопільським міським відділом УДМС в Тернопільській області прийнято рішення про примусове повернення відповідача з України та роз`яснено про зобов`язання покинути територію України у термін до 09.01.2019 року. Однак, у вказаний строк відповідач територію України не покинув. А тому враховуючи, що відповідач свідомо порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, є нелегальним мігрантом, не має законного джерела існування на території України, та ухиляється від виконання рішення органу міграційної служби про примусове повернення з України позивач просить видворити громадянина Федеративної Республіки Нігерії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Також посилаючись на те, що відповідач постійно змінює своє місце перебування на території України, зокрема, з м. Харкова на м. Тернопіль, а потім на Закарпатську область та тривалий час ухиляється від виконання рішення органу міграційної служби про примусове повернення з України позивач стверджує, що є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач і надалі ухилятиметься від виконання рішення про примусове видворення та існує ризик його втечі, а тому просить затримати громадянина Федеративної Республіки Нігерії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість) місяців.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав посилаючись на викладені в позовній заяві обставини і просив позов задовольнити. Рішення в порядку п.3 ч.2 ст. 371 КАС України звернути до негайного виконання.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що наразі проживає у м. Харкові, приїхав в м. Ужгород до сестри. яка тут навчається . З м. Харків до м. Ужгорода пересувався легковим автотранспортом , намагючись уникнути зараження коронавірусом . Будь яких документів , які посвідчують особу він не має залишив їх у Харкові, зокрема свідоцтво про народження, оскільки боявся втратити. Документів , що надають йому право на законних підставах перебувати в Україні не має , однак вважає , що знаходиться в Україні легально. У міграційну службу щодо продовження терміну перебування на території України чи надання статусу біженця не звертався. Офіційно ніде не працює . Про зміст рішення № 230 про примусове повернення він не знав , оскільки не було перекладача, а відтак не оскаржував до суду. Зміст зобов"язання про залишення території України у строк до 09.01.2019 року він також не розумів, а підписав де вказали . Зазначені документи він нікому із своїх друзів та знайомих із числа громадян України не показував . На території України він спілкується виключно англійською мовою.

Представник відповідача в судовому засіданні залишила вирішення позову на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 18.08.2020 року в с. Нижні Ворота Воловецького району виявлено громадянина Федеративної Республіки Нігерії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , без документів, що посвідчують особу.

В подальшому під час перевірки законності перебування відповідача в Україні встановлено, що громадянин Федеративної Республіки Нігерії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув в Україну 16.06.2016 року через КПП «Бориспіль» з паспортним документом серії НОМЕР_1 виданим 23.09.2015 року, з терміном дії до 22.09.2020 року з метою навчання на запрошення Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова.

05.07.2016 року згідно клопотання Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова та відповідної заяви, відповідач отримав посвідку на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_2 .

Термін дії вказаної посвідки громадянина Федеративної Республіки Нігерії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасове проживання в Україні закінчився 20.12.2017 року.

12.12.2018 року відповідача виявлено в м. Тернопіль по вул. Є.Коновальця та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП.

Також, відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Тернопільським міським відділом УДМС в Тернопільській області прийнято рішення про примусове повернення відповідача з України та роз`яснено про зобов`язання покинути територію України у термін до 09.01.2019 року.

Однак, відповідач вказане рішення не виконав, продовжив незаконно перебувати на території України та 18.08.2020 року був виявлений в с. Нижні Ворота Воловецького району без документів, що посвідчують особу

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частиною 5 вказаної статті встановлено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Однак, відповідач вищевказане рішення про примусове повернення з України не виконав та без без достатніх правових підстав продовжує перебувати на території України.

У відповідності до п.3 ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці або особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства, відсутній договір про реадмісію.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно з п. 29 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», судам слід мати на увазі, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово видворені з території України лише на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням зазначених суб`єктів владних повноважень з позовною заявою про примусове видворення з України іноземця чи особи без громадянства, якщо вони не виконали у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення (частина перша статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Згідно Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 353/271/150 від 23.04.2012 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119, контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства вимог законодавства здійснюють в межах своєї компетенції територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, до повноважень яких віднесено прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Судом не встановлено жодних обставин, які свідчили б про те, що виконання рішення про примусове видворення до держави належності буде становити для ОСОБА_1 реальну загрозу його життю, свободі або здоров`ю чи призведе до інших негативних наслідків, які згідно ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», є підставами для заборони щодо примусового повернення чи примусового видворення відповідача з території України в країну його походження.

А тому враховуючи, що після прийняття рішення територіальним підрозділом Державної міграційної служби України про примусове повернення громадянина Федеративної Республіки Нігерії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній ухилився від виїзду з України, в добровільному порядку не покинув територію України до встановленого йому терміну, чим порушив законодавство про статус іноземців та осіб без громадянства, притягувався до відповідальності за порушення правил перебування в Україні, а також приймаючи до уваги відсутність заборон щодо примусового повернення чи примусового видворення або видачі чи передачі іноземця та особи без громадянства, передбачених ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд приходить до висновку, що позовні вимоги про видворення громадянина Федеративної Республіки Нігерії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України в примусовому порядку підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, до місцевого загального суду за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, може бути подана позовна заява про затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Відповідно до ч. 4 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Частиною 11 ст.289 КАС України, передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач, перебуваючи в Україні без законних на те підстав та взагалі документів , що дають право на виїзд з України, неодноразово змінював місце проживання ухиляючись від виконання рішення Тернопільського міського відділу УДМС в Тернопільській області №230 від 12.12.2018 року про примусове повернення до країни походження.

Передбачених законом підстав для передачі відповідача на поруки, або внесення ним застави, як засобу забезпечення виконання рішення про примусове видворення, в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, існують ризики, що відповідач може ухилятися від примусового видворення за межі України, отже, його затримання з метою повернення до країни громадянської належності, узгоджується з положеннями п.п."f" п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

А тому, з метою ідентифікації та забезпечення видворення відповідача за межі території України, останнього слід затримати на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 5-6, 8-10, 77, 241-246, 271,288, 289 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області до громадянина Федеративної Республіки Нігерії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання та примусове видворення - задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина Федеративної Республіки Нігерії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Затримати громадянина Федеративної Республіки Нігерії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Суддя О.А. Придачук