Справа № 9901/243/20
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 серпня 2020 року

Київ

справа №9901/243/20

адміністративне провадження №П/9901/243/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Желєзного І.В., Загороднюка А.Г., Мороз Л.Л., Юрченко В.П.,

розглянувши заяву про самовідвід судді Пасічник С.С. у справі №9901/243/20 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними та скасування рішень (в частині),

ВСТАНОВИВ :

14 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними і скасування абзацу 3 резолютивної частини рішення колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 22 липня 2019 року №646/ко-19 щодо визначення порядку набрання ним чинності, а також протокольного рішення, про яке зазначено в передостанньому абзаці мотивувальної частини рішення колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 22 липня 2019 року №646/ко-19 щодо винесення на розгляд Комісії у пленарному складі питання про підтримку рішення на відповідність займаній посаді судді Господарського суду Київської області ОСОБА_1 відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 88 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 серпня 2020 року для розгляду вказаної справи визначено колегію суддів у складі: судді-доповідача (головуючого судді) Пасічник С.С., суддів: Желєзного І.В., Загороднюка А.Г., Мороз Л.Л., Юрченко В.П.

До відкриття провадження у справі суддя Пасічник С.С. подала заяву про самовідвід, який обґрунтовувала тим, що вона приймала участь у розгляді та прийнятті рішення у справі №9901/23/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування абзацу 3 резолютивної частини рішення колегії Комісії від 22 липня 2019 року №646/ко-19 в редакції її рішення від 07 серпня 2019 року №745/ко-19 щодо визначення порядку набрання чинності цим рішенням, на встановлені під час розгляду якої обставини та зроблені висновки посилається ОСОБА_1 , звертаючись із позовом у даній справі. При цьому, на думку судді, вказана обставина не впливає на її неупередженість при розгляді цієї справи і не свідчить про особисту зацікавленість в результаті розгляду, однак для того, щоб у сторін не виникало сумнівів у неупередженості та безсторонності суду, який розглядає дану справу, вважає за доцільне заявити самовідвід.

Обговоривши доводи заяви, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 36 цього Кодексу суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, ніж визначені у цій статті Кодексу, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

За змістом частини 1 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Водночас і стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі «Газета Україна-Центр проти України» (заява №16695/04, рішення від 15 липня 2010 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності».

За змістом пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи, зокрема, у випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Враховуючи викладене, з метою недопущення сумнівів щодо неупередженості та об`єктивності суду при розгляді даної адміністративної справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява судді Пасічник С.С. про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 31, 36, 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Заяву судді Пасічник С.С. про самовідвід задовольнити.

Відвести суддю Пасічник С.С. від участі у розгляді адміністративної справи №9901/243/20.

Передати матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними та скасування рішень (в частині) до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.В. Желєзний

А.Г. Загороднюк

Л.Л. Мороз

В.П. Юрченко ,

Судді Верховного Суду