Справа № 120/4233/20-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2020-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

м. Вінниця

20 серпня 2020 р. Справа № 120/4233/20-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Слободонюк Михайло Васильович, отримавши на розгляд матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
18.08.2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка подана та підписана його представником ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Частиною 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, та чи має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником).

Ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї матеріалами, приходжу до висновку, що позовну заяву належить повернути позивачеві з огляду на таке.

Згідно з частиною другою статті 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

В силу вимог частини першої та другої статті 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 59 КАС України відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді.

Таким чином, сторона у справі має право на звернення до суду самостійно або через свого представника лише на підставі документу, що посвідчує його повноваження у визначеному законом порядку.

Як слідує із матеріалів позовної заяви її подано та підписано представником позивача Дзундза Юрієм Романовичем, на підтвердження повноважень якого до позовної заяви додано фотокопію довіреності від 27.07.2020 року (НОР 166216), посвідчену приватним нотаріусом Рудик Л.В.

У той же час, всупереч вищезазначеним правовим приписам, копія такої довіреності засвідчена підписом позивача, тобто не засвідчена у передбаченому законом порядку.

При цьому слід вказати, що відповідно до пункту 10 частини першої статті 34 Закону України "Про нотаріат", засвідчення вірності копій (фотокопій) документів і виписок з них покладається на нотаріусів.

Статтею 75 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріуси, посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, засвідчують вірність копій документів, виданих підприємствами, установами і організаціями за умови, що ці документи не суперечать законові, мають юридичне значення і засвідчення вірності їх копій не заборонено законом. Цією ж статтею встановлено, що вірність копії документа, виданого громадянином, засвідчується у тих випадках, коли справжність підпису громадянина на оригіналі цього документа засвідчена нотаріусом або посадовою особою органу місцевого самоврядування чи підприємством, установою, організацією за місцем роботи, навчання, проживання чи лікування громадянина.

Крім того, виходячи з положень п. 3 Глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, вірність копії (фотокопії) документа засвідчується нотаріально, якщо справжність підпису фізичної особи на оригіналі цього документа засвідчена нотаріусом або посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування або за місцем роботи, навчання, проживання чи лікування фізичної особи.

Враховуючи викладене, у разі якщо повноваження представника сторони визначені у довіреності, яка посвідчена нотаріально, належною копією такої довіреності може бути виключно нотаріально засвідчена копія довіреності.

Аналогічна правова позиція із цього питання викладена в ухвалах Верховного Суду від 15.01.2018 у справі № 490/11396/16-а (провадження К/9901/970/18) та від 15.01.2019 у справі № 6/14-НМ (№ К/9901/67269/18), від 03.07.2019 у справі № 820/148/18 (провадження № К/9901/17803/19) та у постанові Верховного Суду від 30.07.2019 у справі № 810/5119/18 (провадження № К/9901/6328/19).

Положеннями частини п`ятої статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, враховуючи, що Верховним Судом у постанові від 30.07.2019 у справі № 810/5119/18 підтримано правовий висновок, згідно якого долучена до позовної заяви копія нотаріально посвідченої довіреності, яка завірена самим позивачем, не може вважатися такою, яка засвідчена у визначеному законом порядку, суд не може відступати від такої правової позиції.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи ту обставину, що подана до суду позовна заява підписана особою, право якої на вчинення таких дій від імені позивача не підтверджено у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню особі яка її подала.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31), право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В даному випадку суд зазначає, що відповідність документа, який засвідчує права представника, вимогам законодавства є саме тими обмеженнями, які регулюються державою. Окрім того відповідно до частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права позивача на повторне звернення із цим позовом до суду.

Отже, повернення судом позовної заяви з огляду на відсутність належного доказу на підтвердження повноважень особи, яка її підписала, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано статтею 5 КАС України). А тому така особа має право повторно звернутися до суду, підтвердивши обсяг повноважень щодо підписання позовної заяви належними доказами.

За правилами, передбаченими частинами п`ятою та шостою статті 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 169, 248, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович