Справа № 640/10081/20
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

17 серпня 2020 року м. Київ№ 640/10081/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін матеріали адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
доРегіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (03039, м.Київ, проспект Голосіївський, 50)
про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування актів ,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) з адміністративним позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (далі по тексту - відповідач), у якому просить:

- визнати поточні перевірки Регіонального відділення Фонду державного майна України у Київській області від 23 січня 2014 року до договорів купівлі-продажу державного майна № 2-НБ-ЗД, № З- НБ-ЗД, № 4-НБ-ЗД, № 5-НБ-ЗД протиправними;

- визнати поточні перевірки Регіонального відділення Фонду державного майна України у Київській області від 25 листопада 2016 року до договорів купівлі-продажу державного майна № 2-НБ-ЗД, № З- НБ-ЗД, № 4-НБ-ЗД, № 5-НБ-ЗД протиправними;

- визнати незаконними та скасувати акти поточних перевірок Регіонального відділення Фонду державного майна України у Київській області від 23 січня 2014 року до договорів купівлі- продажу державного майна № 2-НБ-ЗД, № З- НБ-ЗД, № 4-НБ-ЗД, № 5-НБ-ЗД;

- визнати незаконними та скасувати акти поточних перевірок Регіонального відділення Фонду державного майна України у Київській області від 25 листопада 2016 року до договорів купівлі-продажу державного майна № 2-НБ-ЗД, № З- НБ-ЗД, № 4-НБ-ЗД, № 5-НБ-ЗД.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 травня 2020 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та громадянином України ОСОБА_1 08 січня 2003 року укладено ряд договорів, а саме: Договір купівлі-продажу №2-НБ-ЗД об`єкта незавершеного будівництва - "корпус 2-Б", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; Договір купівлі-продажу №3-НБ-ЗД об`єкта незавершеного будівництва - "корпус 2-В", що знаходиться за адресою: Київська область, АДРЕСА_2; Договір купівлі-продажу №4-НБ-ЗД об`єкта незавершеного будівництва - "площадка РБЦ", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3); Договір купівлі-продажу №5-НБ-ЗД об`єкта незавершеного будівництва - "площадка РБЦ", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4).

23 квітня 2010 року між сторонами були укладені додаткові договори, відповідно до яких, сторонами був змінений п. 5.1.6 договорів, та покупець був зобов`язаний в термін до 31 грудня 2011 року підготувати документи та здійснити відповідні дії щодо переоформлення права забудовника на об`єкти приватизації, добудувати та ввести об`єкти в експлуатацію до 31 грудня 2013 року з можливою зміною первісного призначення.

Регіональним відділенням Фонду державного майна України проведено перевірки умов вказаних вище договорів, за результатами яких складено акти поточних перевірок від 23 січня 2014 року до договору №2-НБ-ЗД, №3-НБ-ЗД, №4-НБ-ЗД, №5-НБ-ЗД та від 25 листопада 2016 року до договору №2-НБ-ЗД, №3-НБ-ЗД, №4-НБ-ЗД, №5-НБ-ЗД.

У висновках актів перевірки встановлено, що умови договорів купівлі-продажу: №2-НБ-ЗД об`єкта незавершеного будівництва - "корпус 2-Б", що знаходиться за адресою: Київська область, АДРЕСА_2, №3-НБ-ЗД об`єкта незавершеного будівництва - "корпус 2-В", що знаходиться за адресою: Київська область, АДРЕСА_2, №4-НБ-ЗД об`єкта незавершеного будівництва - "площадка РБЦ", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3), №5-НБ-ЗД об`єкта незавершеного будівництва - "площадка РБЦ", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4) не виконано в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеними актами поточних перевірок, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, при вирішенні якого суд враховує наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб місцевих органів виконавчої влади, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України та статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку адміністративного судочинства.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами підпунктів 1, 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

В силу пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з, у тому числі, іншим суб`єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі, на виконання делегованих повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих осіб, відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних (публічно-владних) управлінських функцій.

Також, відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Наведеними положеннями процесуального закону визначено перелік повноважень адміністративного суду при вирішенні питання про правомірність рішень, дій чи бездіяльності осіб, яким делеговані повноваження зі здійснення владних (публічно-владних) управлінських функцій.

Викладене, на переконання суду, підтверджує відсутність в адміністративних судів правових підстав для вирішення питань про право цивільне у межах оскарження таких дій, рішень чи бездіяльності.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 оскаржує акти поточних перевірок виконання умов договорів купівлі-продажу об`єктів незавершеного будівництва, зокрема: Акт поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва "Корпус 2-Б", що розташований за адресою: 08300, Київська обл., АДРЕСА_2 від 08.01.2003 р. № 2-НБ-ЗД; Акт поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва "Корпус 2-В", що розташований за адресою: 08300, Київська обл., АДРЕСА_2. від 08.01.2003 р. № З-НБ-ЗД; Акт поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва - база КБУ-22, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 від 08.01.2003 р. № 4-НБ-ЗД; Акт поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва "Площадка РБЦ", що розташований за адресою: АДРЕСА_6 від 08.01.2003 р. № 5-НБ-ЗД; Акт поточної перевірки виконання умов договору Купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва "Корпус 2-Б" від 08.01.2003 № 2-НБ-ЗД; Акт поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва "Корпус 2-В" від 08.01.2003 № 3-11Б-ЗД; Акт поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва "База КЬУ-22" від 08.01.2003 №4-НБ-ЗД; Акт поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва "Площадка РБЦ" від 08.01.2003 №5-НБ-ЗД (а.с. 7-8, 10-11, 13-14, 16-17, 19-23).

Положеннями частини 1 статті 1 Закону України "Про Фонд державного майна України" від 09 грудня 2011 року № 4107-VI передбачено, що Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про Фонд державного майна України», Фонд державного майна України: у сфері своєї діяльності, зокрема, здійснює повноваження власника державного майна у процесі приватизації та контролює діяльність підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління; здійснює продаж державного майна в процесі його приватизації; підписує акти приймання-передачі державного майна, у тому числі акцій (часток, паїв), у процесі утворення господарських товариств; приймає рішення про приватизацію; здійснює контроль за виконанням умов договорів купівлі-продажу державного майна.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що Фонд державного майна України має не тільки владні управлінські функції, а й такі, що не містять владної складової та спрямовані на організаційні та майнові відносини.

У даній справі відносини між учасниками справи виникли на підставі укладених договорів купівлі-продажу об`єктів незавершеного будівництва, де відповідач, як власник цього майна, здійснював продаж об`єкта незавершеного будівництва, дії щодо контролю за виконанням умов договорів купівлі-продажу, а тому, спір у цій справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 815/5439/17.

Згідно частини 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Приписами частин 1- 2 статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Оскільки правовідносини у даній справі виникли у зв`язку із здійсненням контролю щодо виконання договорів купівлі-продажу об`єктів незавершеного будівництва, суд вважає, що цей спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у даній справі, передбачених пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки, справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 238, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження в адміністративній справі №640/10081/20 за позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування актів перевірки.

2. Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства місцевим судом.

Ухвалу направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення за правилами, встановленими статтями 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.Б. Федорчук