Справа № 240/8790/20
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2020-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 серпня 2020 року м. Житомир справа № 240/8790/20

категорія 106030000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Шимонович Р. М, розглянувши у порядку письмового провадження клопотання відповідача в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом, у якому просить: визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації при звільненні за невикористані календарні дні додаткової відпустки ветерану війни (учаснику бойових дій) за період 2015-2017 роки; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за період 2015-2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 27 липня 2017 року.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яке мотивовано тим, що на момент прийняття наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №172 від 27.07.2017 позивач погодив проведення з ним усіх необхідних розрахунків, а відлік строку позовної давності для звернення позивача до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, згідно ч. 2 ст. 122 КАС України, починається відповідно з моменту виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Отже, на думку відповідача, у даному випадку, підлягає застосуванню частина 4 статті 123 КАС України в частині залишення позовної заяви без розгляду.

Дослідивши клопотання та матеріали справи, суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3 і 4 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, для залишення позову без розгляду слід встановити факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду без поважних причин.

Статтею 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.6 ст.7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Спеціальним законодавством, не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про оплату праці (виплату грошового забезпечення), проте такі питання регулює Кодекс законів про працю України.

Згідно із ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України «Про оплату праці» визначено, що додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Суд зазначає, що у структуру заробітної плати входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (ч.3 ст.2 Закону України «Про оплату праці»).

З даного приводу, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №620/4218/18 висвітлила позицію про те, що стягнення сум компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій не обмежені позовною давністю. На час відпустки, яка хоча і непов`язана з виконанням службових обов`язків, за особою зберігається заробітна плата (грошове забезпечення), такі виплати включаються до фонду заробітної плати і є невід`ємною його частиною. Також це стосується і компенсації при звільненні за невикористані дні відпустки.

За таких обставин, суд, всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, дійшов висновку про необґрунтованість клопотання відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:
У задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили, в порядку визначеному ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М.Шимонович