Справа № 260/865/20
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2020 року м. Ужгород№ 260/865/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.,

при секретарі Петрус К.І.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 , представник - Романюк О.П.,

відповідача: ГУПФ України в Закарпатській області, представник - Маровді В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошується вступна та резолютивна частини Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 17 серпня 2020 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, яким просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- скасувати рішення № 10 від 24.01.2020 року «Про відмову у призначенні пенсії по віку відповідно до п.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу наступні періоди його роботи: з 01.06.1977р. - 29.03.1978р., з 17.11.1980р. - 15.01.2002р. в ЗАТ «Тересв`янський ДОК»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням періодів його роботи: з 01.06.1977р. - 29.03.1978р. та з 17.11.1980р. - 15.01.2002р. в ЗАТ «Тересв`янський ДОК» починаючи з часу набуття ним права на пенсію.

Позовна заява мотивована тим, що 16.01.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії та на підтвердження страхового стажу надав визначені Порядком подання та оформлення документи для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

24 січня 2020 року відповідачем було відмовлено позивачу у призначенні пенсії по віку згідно п.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із-за відсутності необхідного 26-ти річного стажу роботи, а саме: період роботи в ВАТ «Тересв`янський ДОК» з 01.06.1977р. по 29.03.1978р. та з 17.11.1980р. по 15.01.2002р. враховувати до стажу роботи немає підстави, так як довідка видана архівним відділом Тячівської Райдержадміністрації не підтверджує зазначених періодів роботи.

Позивач вважає, що не впорядкованість трудової документації, не передання документів на зберігання до архіву, ліквідація організації, відсутність інших відомостей не можуть слугувати підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи до трудового стажу, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудових книжок та бухгалтерських документів на підприємстві, їх зберігання

Крім того, позивач вважає, що належним та допустимим доказом є саме трудова книжка, якою підтверджується, що ОСОБА_1 має право на включення періоду роботи до страхового стажу в ВАТ «Тересв`янський ДОК» на посадах столяра по першому розряду у період з 01.06.1977р. по 29.03.1978р., а також столяром по другому розряду у період з 17.11.1980р. по 15.01.2002р.

З огляду на викладене та враховуючи, що трудова книжка містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, вважає записи належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу.

Крім того позивач просив врахувати нотаріально завірені заяви осіб, які працювали з позивачем у спірний період.

Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву позивача, відповідно до якої зазначає, що для надання документів на підтвердження наявного трудового стажу законодавцем встановлений алгоритм дій, що йдуть у певній послідовності. Зокрема, основним документом, що підтверджує трудовий стаж, визначено трудову книжку. За її відсутності черговим елементом для підтвердження стажу виступають: дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Представник відповідача зазначає, що записи в трудовій книжці позивача не підтверджені первинними документами та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, тому і немає жодних правових підстав зарахувати до страхового стажу періоди роботи в ВАТ «Тересвянський ДОК» з 01.06.1977р. по 29.03.1978р., з 17.11.1980р. по 14.06.1982р., з 16.05.1984р. по 15.01.2002р.

В судовому засіданні представник позивача підтримав висунуті ним позовні вимоги, просив суд такі задовольнити в повному обсязі, а також просив врахувати нотаріально завірені заяви осіб, які працювали з позивачем у спірний період.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову та просив суд в його задоволенні відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

16 січня 2020 року позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області з заявою про призначення йому пенсії за віком.

Рішенням про відмову у призначенні пенсії за №10 від 24.01.2020 року відповідачем відмовлено в призначенні мені пенсії по віку згідно п.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із-за відсутності необхідного 26-ти річного стажу роботи, а саме: період роботи в ВАТ «Тересв`янський ДОК» з 01.06.1977р. по 29.03.1978р. та з 17.11.1980р. по 15.01.2002р. враховувати до стажу роботи немає підстави, так як довідка видана архівним відділом Тячівської Райдержадміністрації за № 07-04/856 від 19.09.2019 року не підтверджує зазначених періодів роботи.

Загальним страховий стаж по наявних документах становить - 11 років 11 місяців 9 днів.

Не погоджуючись з такими підрахунками позивач звернувся до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із ч.2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно ст.48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Всі записи в трудовій книжці підтверджуються у всіх розділах за час роботи на колгоспі з підписом керівника колгоспу або спеціально уповноваженого правління колгоспу особи та печатки (п.6).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній". Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Постановою Держкомтруда СРСР від 20.06.1974р. № 162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, згідно п. 1.1 якої, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до пункту 1.1 "Загальні положення" Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 09 жовтня 1981 року, позивач:

- з 01.06.1977р. по 29.03.1978р. працював у «Тересв`янський ДОК» столяром першого розряду;

- з 17.11.1980р. по 15.01.2002р. працював у «Тересв`янський ДОК» столяром та муляром.

Вказані записи виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, який завірений підписом та печаткою роботодавця.

Отже, суд дійшов висновку, що трудовою книжкою позивача підтверджено спірні періоди роботи, які зазначені вище.

Щодо твердження відповідача, що архівною довідкою № 07-04/856 від 19.09.2019 року не підтверджено стаж роботи позивача за спірний період, суд зазначає, що зазначена архівна довідка не спростовує ні факту роботи ні записи, які внесені до трудової книжки ОСОБА_1 , відтак відмова у призначенні пенсії позивачу є протиправними, а прийняте рішення підлягає скасуванню.

Доказів, що в спірний період на Тересв`янський ДОК позивач не працював, відповідачем не надано, тому відповідач зобов`язаний зарахувати до стажу вказаний період.

Також, суд критично ставиться до тверджень відповідача про те, що в період з 1980р. по 1982р. прізвище позивача відсутнє у книзі нарахування заробітної плати №1, оскільки такі періоди підтверджені трудовою книжкою позивача, які завірені підписом та печаткою роботодавця.

Крім того, у матеріалах справи наявна довідка від 10.09.2010 року за №175 надана AT «Тересв`янський ДОК» про щомісячне нарахування заробітної плати ОСОБА_1 , 1959 р.н., за періоди з 1985 по 1989 роки, яка підписана керівником організації та затверджена печаткою, що також підтверджує факт нарахування заробітної плати та факт роботи позивача на товаристві в оскаржений період.

Пунктом 18 "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

В матеріалах справи наявні нотаріально завірені заяви осіб, які працювали з позивачем у спірний період - гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 в тексті яких було підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно працював в ЗАТ «Тересв`янський ДОК» в періоди з 01.06.1977р. по 29.03.1978р. та з 17.11.1980р. по 15.01.2002р.

Належних доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно ст.106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків покладено на страхувальника.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність наказу про звільнення з роботи, відсутність нарахування заробітної плати в книзі нарахування заробітної плати за наявності належним чином оформленої трудової книжки не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських та інших документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства та з огляду на положення ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідачем протиправно було відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сума судового збору сплачена позивачем при поданні позовної заяви підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №10 від 24.01.2020 року "Про відмову у призначенні пенсії".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.06.1977 року по 29.03.1978 року та з 17.11.1980 року по 15.01.2002 року в ЗАТ "Тересв`янський ДОК".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком починаючи з часу набуття ним права на пенсію.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська обл., 88008, код ЄДРПОУ - 20453063) сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1681,60 грн. (одну тисячу шістсот вісімдесят одну гривню шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк