Справа № 580/2020/20
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2020-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року справа № 580/2020/20
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання протиправними дій щодо невиплати добових витрат за час перебування у відрядженнях,

встановив:
11 червня 2020 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку, в якій просить:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та не виплати позивачу добових витрат на відрядження за періоди: з 07.05.2014 по 05.06.2014, з 02.07.2015 по 06.11.2015, з 11.05.2016 по 12.08.2016, з 12.12.2017 по 20.04.2018, з 11.04.2019 по 15.07.2019;

2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу добові витрати на відрядження за періоди: з 07.05.2014 по 05.06.2014, з 02.07.2015 по 06.11.2015, з 11.05.2016 по 12.08.2016, з 12.12.2017 по 20.04.2018, з 11.04.2019 по 15.07.2019.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що період часу з 12.04.2011 по 30.03.2020 проходив військову службу в Черкаському зональному відділі Військової служби правопорядку. На протязі всього періоду проходження служби в Черкаському ЗВ ВСП, він неодноразово вибував у відрядження для виконання завдань за призначенням на підставах наказів старших начальників (командирів):

1) у розпорядження начальника Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку на 30 діб, з 07.05.2014 по 05.06.2014;

2) до сектору «С» штабу АТО, з 02.07.2015 по 06.11.2015;

3) до оперативно-тактичного угрупування «Донецьк» штабу АТО з 11.05.2016 по 12.08.2016;

4) до оперативно-тактичного угрупування «Донецьк» штабу АТО з 12.12.2017 по 20.04.2018;

5) до оперативно-тактичного угрупування «Північ» в район проведення ООС, з 11.04.2019 по 15.07.2019.

Після виключення його зі списків особового складу відділу, йому не було нараховано та виплачено кошти на добові витрати за вищевказані періоди перебування у відрядженнях. З метою врегулювання, вказаного питання, позивач звернувся до відповідача із заявою від 22.04.2020. 19.05.2020 відповідач повідомив позивача про те, що не має законних підстав для нарахування та виплати добових витрат за відповідні періоди перебування позивача у відрядженнях, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 16.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі на підставі даного позову, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову повністю.

07.07.2020 позивач надіслав на адресу суду відповідь на відзив, в якому просить позов задовольнити повністю.

Розгляд справи по суті відповідно до ч. 3 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі та проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

В період часу з 12.04.2011 по 30.03.2020, позивач проходив військову службу осіб офіцерського складу в Черкаському зональному відділі Військової служби правопорядку (далі за текстом - Черкаський ЗВ ВСП), що підтверджується довідкою від 06.04.2020 №57.

На протязі всього періоду проходження служби в Черкаському ЗВ ВСП, він неодноразово вибував у відрядження для виконання завдань за призначенням на підставах наказів старших начальників (командирів):

1) у розпорядження начальника Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку на 30 діб, з 07.05.2014 по 05.06.2014;

2) до сектору «С» штабу АТО, з 02.07.2015 по 06.11.2015;

3) до оперативно-тактичного угрупування «Донецьк» штабу АТО з 11.05.2016 по 12.08.2016;

4) до оперативно-тактичного угрупування «Донецьк» штабу АТО з 12.12.2017 по 20.04.2018;

5) до оперативно-тактичного угрупування «Північ» в район проведення ООС, з 11.04.2019 по 15.07.2019.

Наказом начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України від 13.02.2020 №19, позивача звільнено з військової служби у запас за пп."б" (станом здоров`я) п.2 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", що підтверджується витягом із зазначеного наказу.

Наказом начальника Черкаського ЗВ ВСП від 30.03.2020 №63 (по стройовій частині), позивача було виключено зі списків особового складу відділу та усіх видів забезпечення, що підтверджується витягом із зазначеного наказу.

Після виключення позивача зі списків особового складу відділу, йому не нараховано та невиплачено кошти на добові витрати за перебування у відрядженнях.

З метою врегулювання питання виплати добових витрат на відрядження позивач звернувся до відповідача із заявою від 22.04.2020, в якій просив надати йому витяги з наказів начальника Черкаського ЗВ ВСП про його вибуття за межі пункту постійної дислокації Черкаського ЗВ ВСП, а також витяги про повернення за вищевказані періоди та надати розрахунок невиплачених коштів (добових витрат) та виплатити йому їх, з компенсацією середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

19.05.2020 листом №77/вп/850 відповідач, повідомив позивача, про те, що не має законних підстав для нарахування та виплати добових витрат за відповідні періоди перебування його у відрядженнях.

Не погоджуючись з даною відмовою позивач звернувся до суду з позовом.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХП «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст. 1-2 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Згідно частини першої статті 9 Закону У країни від 20 грудня 1991 року №2011-ХП «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011 -XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частини шостої статті 14 Закону №2011-ХП при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з відрядженням в інші населені пункти, військовослужбовцям відшкодовуються витрати на відрядження в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Розглядаючи справу по суті суд зазначає, що до 20 лютого 2017 року виплата добових витрат здійснювалась згідно наказу Міністерства оборони України від 29 серпня 2011 року № 530 «Про затвердження Інструкції про порядок відшкодування військовослужбовцям Збройних Сил України витрат на службові відрядження в межах України» (далі Інструкція).

Відповідно до п. 1.1. Інструкції службовим відрядженням (далі - відрядження) вважається поїздка військовослужбовця за розпорядженням командира або начальника на певний строк в іншу місцевість для виконання службового завдання поза пунктом постійного або тимчасового розквартирування військової частини (підрозділу), у якій військовослужбовець проходить службу.

Згідно з п. 1.19. Інструкції виплата добових у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, проводиться також військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), направленим у нижчезазначені відрядження у складі підрозділів; у випадках, зазначених у підпунктах 1.19.1 і 1.19.2 цього пункту, - у складі військової частини, а зазначених у підпункті 1.19.6 цього пункту, - у складі підрозділів або військової частини:

1.19.1. Для виконання польових топографічних, топогеодезичних, аерознімальних, гідрографічних, гідрологічних робіт і зимових промірів льоду поза районом своєї бази;

1.19.2. У складі штатних військових оркестрів;

1.19.3. Для вивчення нової техніки (крім відряджень, зазначених у підпункті 1.23.9 пункту 1.23 цієї Інструкції);

1.19.4. На монтажні та налагоджувальні роботи; для приймання, здавання та ремонту кораблів і суден;

1.19.5. Для охорони, оборони та супроводження транспортів з військовими вантажами;

1.19.6. Для участі військовослужбовців в антитерористичних операціях.

Згідно з п. 1.24 Інструкції виплата добових військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) також не провадиться за період, коли відрядженому здійснюються польові виплати або морське грошове забезпечення.

За час затримки військовослужбовців у відрядженні без поважних причин виплата добових, витрати на наймання житлового приміщення та інші витрати не здійснюються.

Військовослужбовцям, направленим для участі в антитерористичних операціях, за дні, коли вони забезпечуються харчуванням за рахунок держави, добові не виплачуються.

Суд зазначає, що з 20.02.2017 виплата добових витрат здійснюється згідно наказу Міністерства оборони У країни № 105 від 20 лютого 2017 року «Про затвердження Інструкції про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України » (далі Інструкція №105).

Відповідно до п. 22 Інструкції №105 виплата добових здійснюється також військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які направляються у відрядження у складі підрозділів або військових частин для:

польових, топографічних, топогеодезичних, аерознімальних, гідрографічних, гідрологічних робіт і зимових промірів льоду поза районом своєї бази;

завдань, передбачених для штатних військових оркестрів;

вивчення нової техніки (крім відряджень для вивчення нової техніки в навчальних центрах, за штатами яких утримується змінний склад військовослужбовців, які навчаються);

монтажних і налагоджувальних робіт;

приймання, здавання та ремонту кораблів і суден;

охорони, оборони та супроводження транспортів з військовими вантажами;

участі військовослужбовців в антитерористичних операціях, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії;

боротьби з особливо небезпечними інфекціями.

Згідно з п. 24 Інструкції №530 виплата добових військовослужбовцям не здійснюється за дні, коли вони (у передбачених законодавством випадках) забезпечуються триразовим харчуванням за рахунок держави, а також за період, коли відрядженому здійснюються польові виплати (морське грошове забезпечення).

На підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, поліцейських, осіб рядового та начальницького складу підрозділів Державної фіскальної служби, осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту» військовослужбовці всіх категорій, які залучаються до проведення АТО (ООС) забезпечувались та забезпечуються триразовим харчуванням або сухим пайком за рахунок держави, при цьому офіцери зараховуються на котлове забезпечення на підставі посвідчень про відрядження, а військовослужбовці військової служби за контрактом - на підставі продовольчих атестатів.

Дослідивши посвідчення про відрядження позивача від 02.07.2015 №55, від 10.05.2016 №129, від 11.12.2017 №327, від 10.04.2019 №155 судом встановлено, що в даних посвідченнях відсутні відмітки довольчого органу про незабезпеченість харчуванням за час відрядження.

Щодо не виплачених коштів (добових витрат) за час перебування у відрядженні в розпорядженні начальника Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку, суд зазначає, що відповідно до пункту 1.25 наказу Міністерства оборони України від 29 серпня 2011 року №530 «Про затвердження Інструкції про порядок відшкодування військовослужбовцям Збройних Сил України витрат на службові відрядження в межах України» (зі змінами), яким було передбачено: що Військовослужбовцям (крім строкової служби ), тимчасово прикомандерованим з дозволу Міністра оборони України, першого заступника Міністра оборони України, начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України командувачів видів Збройних Сил України до інших військових частин, або тим, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), оплата добових за період перебування в пунктах прикомандирування або в розпорядженні не проводиться.

Враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача та про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:
У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складене 18.08.2020.

Суддя В.П. Тимошенко