Справа № 160/4711/20
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2020 року Справа № 160/4711/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Н.В.
28 квітня 2020 року ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- здійснити перерахунок пенсії по інвалідності 3 групи ОСОБА_1 з урахуванням періоду роботи з 16.03.1987 р. по 02.13.1988 р. з дня звернення за перерахунком пенсії до пенсійного фонду.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем протиправно не зараховано позивачу до загального стажу роботи період роботи в Березовському районному промисловому комбінаті (смт. Березово Березовського району Ханти-Мансійського автономного округу - Югри Тюменської області) в якості робітника пилорами з 16.03.1987 року по 02.11.1988 року. З такими діями позивач не погоджується, та вважає, що управління ПФУ незаконно відмовило в зарахуванні до стажу роботи для перерахунку пенсії по інвалідності вищезазначених періодів роботи, в результаті чого не здійснено перерахунок пенсії в сторону збільшення її розміру.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/4711/20. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
16 червня 2020 року представником відповідача до суду надано відзив на адміністративний позов відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зважаючи на таке. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 20.11.2014 року отримує пенсію по інвалідності 3 групи від загального захворювання призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач 03.02.2020 року звернувся до управління з заявою про перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною страхового стажу до 01.01.2004 та по заробітку. У трудовій книжці позивача відсутні записи про період роботи в Березовському районному промисловому комбінаті в якості робітника пилорами в період з 16.03.1987 року по 02.11.1988 року. Для зарахування до стажу роботи вищезазначеного періоду позивач надав до управління архівну довідку від 19.12.2019 року № К-5/1 видану архівним відділом Адміністрації Березовського району, Ханти-Мансійського автономного округу - Юрга, Російська Федерація. Також, позивачем надана архівна довідка від 19.12.2019 року № К-5/2 видана архівним відділом Адміністрації Березовського району, Ханти-Мансійського автономного округу - Юрга, Російська Федерація про розмір заробітної плати, що враховується для обчислення пенсії за період з березня 1987 року по листопад 1988 року. Листом від 26.03.2020 року за № 4093-4401/В-03/8-040/20 відповідачем відмовлено в перерахунку пенсії згідно наданих довідок з наступних підстав, а саме у довідці від 19.12.2019 № К-5/1: зазначено прізвище позивача без розшифрування ініціалів, даний період відсутній у записах трудової книжки, в довідці не зазначено дату народження позивача, а у довідці від 19.12.2019 № К-5/2 не вказано грошову одиницю, в якій виплачувалась заробітна плата.
20 липня 2020 року позивачем надано відповідь на відзив, в якому підтримано правову позицію викладену в позовній заяві та зазначено, що трудова книжка з відміткою про роботу з 16.03.1987 року по 02.11.1988 року в якості робітника пилорами - загублена, а на підтвердження даного періоду роботи відповідачу надані архівні довідки.
Згідно положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є пенсіонером за віком, якому 20.11.2014 року призначена пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
03 лютого 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із доданими документами: архівні довідки від 19.12.2019 року № К-5/1 та К-5/2.
07 лютого 2020 року відділом з питань перерахунків пенсій № 2 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, сформовано повідомлення про відмову в перерахунку пенсії, оскільки для перерахунку пенсії надані позивачем документи оформлені неналежним чином, а саме: вказаний період не зазначений в трудовій книжці, не вказана дата народження та немає розшифровки імені та по батькові. Для підтвердження роботи в районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі необхідно мати строковий трудовий договір, який не надавався. В архівний довідці про заробітну плату не зазначено в яких грошових одиницях надані суми.
13 березня 2020 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою, в якій просив надати повне письмове роз`яснення причин відмови в перерахунку пенсії, з врахуванням наданих позивачем довідок.
У вказаному листі відповідачем вказано, що довідки для перерахунку пенсії застосувати неможливо, оскільки вони оформлені з порушенням, а саме:
- у довідці від 19.12.2019 № К-5/1 зазначено, що у період з 16.03.1987 по 02.11.1988 працювали на Березовському районному промисловому комбінаті (ПІБ зазначено без розшифрування ініціалів), бо так зазначено в наказах по особовому складу. Також даний період роботи відсутній у записах трудової книжки, тому у довідці має зазначатися дата народження заявника. Але у довідці повідомляється про неможливість вказати дату народження у зв`язку з тим, що особова справа та карточка форми Т-2 (мовою оригіналу) на зберігання до архіву не надходили;
- у довідці від 19.12.2019 № К-5/2 зазначено заробіток за період з березня 1987 року по листопад 1988 року, грошова одиниця не зазначена.
Через неможливість застосування зазначених довідок відділом з питань перерахунків пенсій № 2 прийнято рішення про відмову в проведені перерахунку пенсії, про що було повідомлено листом від 07.02.2020 № 174336.
Також було повідомлено, що вищезазначеним відділом направлено запит від 06.02.2020 № 65/03.6-22/1 до управління Пенсійного фонду Росії в Ханти-Мансійську про проведення перевірки архівних довідок про заробітну плату за період з 16.03.1987 по 2.11.1988 та наявності в особових рахунках повного ПІБ.
Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає про таке.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до пункту першого «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Згідно з пунктом 20 вказаного Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Так, основним документом, який підтверджує стаж та характер роботи є трудова книжка, при цьому, у разі відсутності відомостей у ній, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств. Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організації або їх правонаступників потрібно виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
З копії трудової книжки позивача НОМЕР_2 наданої до суду слідує, що запис про період роботи в Березовському районному промисловому комбінаті (смт. Березово Березовського району Ханти-Мансійського автономного округу - Югри Тюменської області) в якості робітника пилорами з 16.03.1987 року по 02.11.1988 року відсутній.
З наданих позивачем копій архівних довідок від 19.12.2019 № К-5/1 про роботу в Березовському районному промисловому комбінаті (смт. Березово Березовського району Ханти-Мансійського автономного округу - Югри Тюменської області), убачається що в якості робітника пилорами працював ОСОБА_1 з 16.03.1987 (наказ № 25 від 19.03.1987) по 02.11.1988 (наказ № 64 від 25.10.1988), та в архівній довідці від 19.12.2019 року № К-5/2 визначено заробіток ОСОБА_1 , врахований при обрахуванні пенсії з березня 1987 року по листопад 1988 року.
В свою чергу, суд критично ставиться до доводів відповідача, на яких ґрунтується відмова в перерахунку пенсії, а саме: у довідці від 19.12.2019 № К-5/1 зазначено, що у період з 16.03.1987 по 02.11.1988 працював на Березовському районному промисловому комбінаті (ПІБ зазначено без розшифрування ініціалів), бо так зазначено в наказах по особовому складу. Також даний період роботи відсутній у записах трудової книжки, тому у довідці має зазначатися дата народження заявника. Але у довідці повідомляється про неможливість вказати дату народження у зв`язку з тим, що особова справа та карточка форми Т-2 (мовою оригіналу) на зберігання до архіву не надходили.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Окрім того, суд зазначає, що згідно статті 62 Закону № 1788-XII та підпункту 4 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1).
Згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Орган, що призначає пенсію, надає допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу І цього Порядку щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії (абзац четвертий пункту 3.3 ІІІ Підготовка і подання документів для призначення пенсій Порядку № 21-1).
Як зазначено в листі від 26.03.2020 року відповідачем направлено запит від 06.02.2020 № 65/03.6-22/1 до управління Пенсійного фонду Росії в Ханти-Мансійську про проведення перевірки архівних довідок про заробітну плату за період з 16.03.1987 по 2.11.1988 та наявності в особових рахунках повного ПІБ.
Як убачається з матеріалів пенсійної справи відповідач направив лист Державній установі - Відділення Пенсійного фонду Російської федерації в м.Ханти-Мансійску, АО-Югра від 14.04.2020 року№125/036-22 про проведення перевірки та зазначено про допомогу в проведенні перевірки достовірності надання довідки про заробітну плату від 19.12.2019 року №К-5/2, яка була надана ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 за період роботи 16.03.1987-02.11.1988 рр. в Березовському районному промисловому комбінаті, також просить перевірити в особових рахунках ім`я та по-батькові, оскільки в наказах зазначені тільки ініціали працівника.
Однак до суду не було надано інформації щодо отримання відповіді на вище зазначені листи відповідача спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити пільговий стаж позивача.
Суд зазначає, що неналежний порядок видачі або заповнення документів з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Відтак, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку що відповідачем не вчинено всі залежні від нього дії та не в повному обсязі з`ясовано всі підстави для перерахунку позивачу пенсії станом на момент прийняття рішення щодо відмови в перерахунку пенсії.
Разом з тим, діями суб`єкта владних повноважень є сукупність вчинків здійсненних у межах наданих чинним законодавством повноважень. В даному випадку, права позивача порушуються не сукупністю вчинків Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, а рішенням про відмову в перерахунку пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з чим суд вважає необхідним з метою ефективного захисту прав позивача визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 07.02.2020 рок про відмову в перерахунку пенсії, за заявою від 02.02.2020 року.
Стосовно позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати до загального стажу роботи відповідні періоди роботи для перерахунку пенсії, а також здійснити перерахунок пенсії з дня звернення за перерахунком пенсії до органу пенсійного фонду, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із ч. 3 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Відповідно до ч. 4 с. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Отже, з метою ефективного захисту права позивача на належне пенсійне забезпечення, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовні вимоги частково, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З урахуванням викладеного, системно проаналізувавши положення чинного законодавства України та надавши оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх часткового задоволення.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст. ст. 9, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу з питань перерахунків пенсії № 2 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07 лютого 2020 року щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 по інвалідності 3 групи з урахуванням періоду роботи в Березовському районному промисловому комбінаті (смт. Березово Березовського району Ханти-Мансійського автономного округу - Югри Тюменської області) в якості робітника пилорами з 16.03.1987 р. (наказ №25 від 19.03.1987 р.) по 02.11.1988 р. (наказ № 64 від 25.10.1988 р.)
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко