Справа № 640/10185/20
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 640/10185/20

адміністративне провадження № К/9901/19160/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Конституційного Суду України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Конституційного Суду України про:

- визнання протиправною бездіяльності Конституційного Суду України, яка полягає в не дотриманні розумного 6-ти місячного строку розгляду справи №3/667(18) від 09.02.2018 за конституційним поданням 59 народних депутатів (уповноважені представники нардепів, що звернулися, члени фракції "Опозиційний блок" ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ), які просять визнати неконституційним Закон України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення" (від 19.10.2017 року №2168-VIII);

- зобов`язання Конституційного Суду України виконати вимоги ч. 2 ст. 75 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13.07.2017 №2136-VIII та завершити протягом 2-х місяців розгляд справи №3/667(18) від 09.02.2018 за конституційним поданням 59 народних депутатів (уповноважені представники нардепів, що звернулися, - члени фракції "Опозиційний блок" ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ), які просять визнати неконституційним Закон України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення" (від 19.10.2017 №2168-VIІІ).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2020 року відмовлено у відкритті провадження.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2020 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2020 року залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення та направити справу для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким внесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційному порядку може бути оскаржена ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, після її перегляду в апеляційному порядку.

В свою чергу, відповідно до пункту шостого частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо Врховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

У цій справі, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що звертаючись до адміністративного суду з даним позовом, ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність Конституційного Суду України щодо дотримання розумного строку розгляду справи №3/667(18), тобто позовні вимоги стосуються вчинення (невчинення) судом передбачених процесуальним законом дій.

Апеляційний суд переглянув ухвалу суду першої інстанції відповідно до висновків викладених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року справа №280/1334/19.

Разом з тим, Конституційний Суд України у пункті 4.2 Рішення від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 роз`яснив, що порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судового розгляду справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень, належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий. Що ж стосується актів, дій або бездіяльності посадових і службових осіб органів судової влади, що належать до сфери управлінської діяльності, то вони можуть бути оскаржені до суду на загальних підставах.

Таким чином, оскарження дій суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, а також про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише в межах відповідної судової справи, у якій такі порушення були допущені.

Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Відповідно до статті 3 Закону України "Про Конституційни Суд України" організація, повноваження та порядок діяльності Конституційного Суду України визначаються Конституцією України та цим Законом. Конституційний Суд України приймає акти, що регламентують організацію його внутрішньої роботи у відповідності з цим Законом.

Необхідно зазначити, що відсутність правової регламентації можливості оскаржити рішення, дії та бездіяльність суду, відповідно ухваленого або вчиненого після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду інакше, ніж у порядку апеляційного та касаційного перегляду, а також неможливість притягнення суду (судді) до цивільної відповідальності за вказані рішення, дії чи бездіяльність є легітимними обмеженнями, покликаними забезпечити правову визначеність у правовідносинах учасників справи між собою та з судом, а також загальновизнаними гарантіями суддівської незалежності.

Такі обмеження не шкодять суті права на доступ до суду та є пропорційними визначеній меті, оскільки вона досягається гарантуванням у законі порядку оскарження рішень, дій і бездіяльності суду, відповідно ухвалених або вчинених після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду.

Отже, у цій справі поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" щодо вказаних вимог ОСОБА_1 слід тлумачити як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. А тому зазначені вище вимоги не можуть бути вирішені в судах жодної юрисдикції.

Аналогічна правова позиція, яка збігається із позиціями на які послався суд апеляційної інстанції, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №1340/4052/18 від 16 жовтня 2019 року.

Таким чином Верховний Суду уже виклав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі. Підстав відступлення від такого висновку не встановлено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Конституційного Суду України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: А.Г. Загороднюк

Судді: Л.О. Єресько

В.М. Соколов