Справа № 240/3480/20
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2020-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року м. Житомир справа № 240/3480/20

категорія 113000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання незаконною відмову, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати незаконною відмову Головного управління Національної полії в Житомирській області у видачі ОСОБА_1 дозволу на придбання однієї одиниці нарізної мисливської зброї, на підставі п. 12.1 Наказу МВС України від 21.08.1998 року №622;

- зобов`язати Головне управління Національної полії в Житомирській області видати ОСОБА_1 дозвіл на придбання однієї одиниці нарізної мисливської зброї.

В обґрунтування позову зазначає, що посилання відповідача, як на підставу відмови у видачі ОСОБА_1 дозволу на придбання однієї одиниці нарізної мисливської зброї, на п. 12.1 Наказу МВС України від 21.08.1988 № 622 є незаконним, так як таке обмеження може бути встановлене виключно Конституцією України, Законом України або міжнародним договором; відмова суперечить п. 8 ч. 1 ст. 1, ст. 2, ч. 1 ст. 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 85, ч. 3 ст. 113 Конституції України.

Процесуальні строки, які були, відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, продовжені на строк дії карантину, установленого з 12.03.2020, закінчуються 06.08.2020, згідно пункту 2 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 731-IX від 18 червня 2020 року.

Ухвалою від 30.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав письмовий відзив на позовну заяву (а.с. 50-55), в якому просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що у ГУНП в Житомирській області були відсутні правові підстави для надання позивачу запитуваного дозволу; в Інструкції №622, зокрема в пункті 2.3.1 передбачено, що іноземцям, за погодженням з іноземними дипломатичними представництвами країн, громадянами яких "вони є, уповноваженим підрозділом із контролю за обігом зброї центрального органу управління поліції можуть видаватися дозволи на придбання в Україні та перевезення через митний кордон України (за 5 днів до перевезення) вогнепальної зброї, пневматичної, холодної, охолощеної зброї, бойових припасів до зброї, основних частин зброї, пристроїв та патронів до них, однак, дана норма стосується виключно придбання такої зброї в Україні з метою її перевезення через митний кордон України.

Позивач відповіді на відзив не подав.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є громадянином Франції (а.с. 17). На території України перебуває на законних підставах, що підтверджується посвідкою на постійне проживання в Україні № НОМЕР_3 від 12.02.2015 (а.с. 16).

03.12.2019 (а.с. 20) позивач звернувся до ГУНП у Житомирській області з заявою від 18.11.2019, в якій просив видати дозвіл на придбання однієї одиниці мисливської нарізної зброї (а.с. 8). До заяви додав: оригінал Заяви про видачу дозволу на придбання однієї одиниці мисливської нарізної зброї від 18.11.2019; кольорову фотокартку 3x4 см, у кількості 4 шт.; квитанцію від 15.11.2019р. за №0.0..1 на суму 47 грн. 40 коп. за послуги дозвільної системи; квитанцію від 15.11.2019р. за №0.0..1 на суму 31 грн. 50 коп. за послуги дозвільної системи; оригінал довідки №ЖФ07523* від 20.09.2019; оригінал довідки про несудимість станом на 28.08.2019р. за №; оригінал медичної довідки для отримання дозволу (ліцензії) на об`єкт дозвільної системи №582951 від 20.09.2019; оригінал Договору обов`язкового страхування №412.08.0011298 від 20.09.2019; нотаріально завірений переклад паспорту НОМЕР_4 від 03.09.2019; нотаріально завірену копію посвідки № НОМЕР_1 на постійне проживання від 18.09.2019; оригінал картки-заяви про дозвіл на придбання однієї одиниці мисливської нарізної зброї від 18.11.2019 (а.с. 9-21).

Листом від 28.12.2019 № Г-286 (а.с. 22) Управління превентивної діяльності ГУНП в Житомирській області було надано відповідь, у якій зазначено, що позивач не є громадянином України, а дозвіл на придбання мисливської нарізної зброї в особисте користування може бути наданий лише громадянам України, відповідно до п. 12.1 Наказу МСВ України від 21.08.1998 № 622.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правовідносини, пов`язані з отримання дозволу на придбання мисливської зброї, врегульовані, зокрема Положенням про дозвільну систему, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 (далі- Положення про дозвільну систему), Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року (далі - Інструкція № 622).

Відповідно до пункту першого Положення про дозвільну систему, дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Згідно пункту другого цього Положення про дозвільну систему, до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї.

Згідно пункту 9 Положення про дозвільну систему, видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється:

на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї - у порядку, визначеному МВС.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.12.2015 року № 1644 "Про реалізацію повноважень Національної поліції України з видачі та анулювання дозволів" наказано ужити організаційних заходів з реалізації Закону України від 23 грудня 2015 року № 901-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" в частині покладення на органи Національної поліції повноважень з видачі та анулювання дозволів на придбання, зберігання, носіння, перевезення і використання зброї. До врегулювання на законодавчому рівні повноважень органів Міністерства внутрішніх справ України при виконанні Національною поліцією України повноважень, передбачених пунктом 1 цього наказу, застосовувати норми, визначені наказом Міністерства внутрішніх справ від 18 жовтня 1993 року № 642 "Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1993 р. № 706 "Про затвердження Положення про порядок продажу, придбання, реєстрації, обліку і застосування спеціальних засобів самооборони, заряджених речовинами сльозоточивої та дратівної дії", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 жовтня 1993 року за № 163, наказом Міністерства внутрішніх справ від 21 серпня 1998 року № 622 "Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 07 жовтня 1993 року за № 637/3077, та наказом Міністерства внутрішніх справ від 13 червня 2000 року № 379/ДСК, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2000 року за № 696/4917.

Національній поліції України організувати діяльність з реалізації повноважень, указаних у пункті 1 цього наказу, через:

1) Департамент превентивної діяльності Національної поліції України;

2) уповноважений підрозділ (управління, відділ, сектор) з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи Департаменту превентивної діяльності Національної поліції України;

3) відповідні підрозділи територіальних органів Національної поліції України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях, м. Києві, районах, містах, районах у містах.

Отже, з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" повноваження з видачі та анулювання дозволів на придбання, зберігання, носіння, перевезення і використання зброї покладено на органи Національної поліції, які до врегулювання на законодавчому рівні повноважень застосовують норми Інструкції № 622.

Згідно з пунктом 1.3 Інструкції № 622, основними завданнями органів поліції є запобігання порушенням порядку виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної зброї калібру понад 4,5 мм та швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду (далі - пневматична зброя) і холодної зброї (арбалети, луки з зусиллям натягу тятиви більше ніж 20 кг, мисливські ножі тощо (далі - холодна зброя)), пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (далі - пристрої), та патрони до них, основних частин зброї бойових припасів до зброї і охолощеної зброї, вибухових матеріалів і речовин, попередження випадків їх втрати, крадіжок, використання не за призначенням та з протиправною метою.

Відповідно до пункту 2.3.2 Інструкції № 622, дозволи на придбання, зберігання та носіння мисливської нарізної, гладкоствольної зброї, пневматичної, холодної, охолощеної зброї, пристроїв громадянами України видають управління (відділи) преветнивної діяльності Головного управління національної поліції.

Згідно пунктом 12.1 Інструкції № 622 правом придбання мисливської гладкоствольної зброї та основних частин до неї користуються громадяни України, які досягли 21-річного віку, мисливської нарізної зброї та основних частин до неї - 25-річного віку, холодної, охолощеної та пневматичної зброї та основних частин до неї - 18-річного віку. Кількість зброї, яку може мати громадянин України, не обмежена, однак власник зброї повинен забезпечити її безумовну схоронність.

Статтею 12 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" передбачено, що право на полювання в межах визначених для цього мисливських угідь мають громадяни України, які досягли 18-річного віку, іноземці, які одержали в установленому порядку дозвіл на добування мисливських тварин та інші документи, що засвідчують право на полювання.

Полювання з використанням вогнепальної мисливської зброї дозволяється лише особам, які в установленому порядку одержали в уповноваженому державному органі відповідний документ дозвільного характеру на право користування цією зброєю.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" іноземці можуть здійснювати полювання на території України відповідно до цього Закону. Документи на право полювання, видані відповідними органами інших держав, чинні на території України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначено Конституцією України та Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Відповідно до статті 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав (п. 6 ст. 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства").

Згідно частиною 1 статті 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах першій та сімнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на постійне проживання (ч. 1 ст. 5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства").

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що положення чинного законодавства наділяють іноземця, який на законних підставах перебуває на території України, тими самими правами, як і громадян України, окрім тих, які можуть належати тільки громадянам України та прямо визначені Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Суд зазначає, що положення Інструкції № 622 не можуть визначати обмеження прав іноземців, якими також наділені громадяни України, тому що інструкція не є законом у розумінні приписів статей 26, 85 Конституції України.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач є громадянином Франції, проте перебуває на території України на законних підставах (має посвідку на постійне проживання в Україні).

Таким чином, позивач перебуваючи в Україні на законних підставах має ті самі права і свободи, а також несе такі самі обов`язки, як і громадяни України.

Отже, відповідно до статті 26 Конституції України позивач користується тими самими правами і свободами, як і громадяни України.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року N 2471-XII "Про право власності на окремі види майна", громадяни інших держав набувають права власності на вогнепальну мисливську нарізну зброю (мисливські карабіни, гвинтівки, комбіновану зброю з нарізними стволами), придбану ними з відповідного дозволу, що надається органами внутрішніх справ за місцем проживання особам, які досягли 25-річного віку.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відмова Головного управління Національної полії в Житомирській області у видачі ОСОБА_1 дозволу на придбання однієї одиниці нарізної мисливської зброї, на підставі п. 12.1 Наказу МВС України від 21.08.1998 року №622, є протиправною, оскільки позивач на законних підставах перебуває в Україні та відповідно до статті 26 Конституції України користується тими самими правами і свободами, як і громадяни України, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Що стосується вимог про зобов`язання відповідача надати дозвіл на придбання однієї одиниці нарізної мисливської зброї, то суд зазначає наступне.

Згідно з Рекомендацією Комітету міністрів Ради Європи № R(80)2 державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

В даному випадку, враховуючи предмет спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що повноваження відносно видачі дозволу на право придбання мисливської зброї в особисте користування, належать саме відповідачу та за своєю правовою природою є дискреційними, а тому суд не може підміняти останнього та перебирати на себе його повноваження, щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При вирішені цього спору, суд, відповідно до частин першої-другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, з метою повного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на право придбання мисливської нарізної зброї в особисте користування з урахуванням висновків суду, викладеним у даному рішенні.

Враховуючи часткове задоволення позову та приписи ст. 139 КАС України, на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати в сумі 420,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Житомирській області (вул. Старий Бульвар, 5/37, м. Житомир, 10008, код 40108625) задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Національної полії в Житомирській області у видачі ОСОБА_1 дозволу на придбання однієї одиниці нарізної мисливської зброї, на підставі п. 12.1 Наказу МВС України від 21.08.1998 року №622.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.11.2019 про надання дозволу на право придбання мисливської нарізної зброї в особисте користування з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ним судові витрати в сумі 420,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк