Справа № 640/15129/20
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

17 серпня 2020 року м. Київ № 640/15129/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін матеріали адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
доГоловного управління Національної поліції України у місті Києві (01601, м.Київ, вулиця Володимирська, 15)
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії ,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у місті Києві (далі по тексту - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправним ненадання Головним управлінням Національної поліції у місті Києві від 24 грудня 2019 року у встановлений законом строк;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у місті Києві розглянути звернення позивача про протиправну бездіяльність працівників поліції від 24 грудня 2019 року та надати обґрунтовану відповідь.

Заявлені вимоги позивачем обґрунтовані тим, що відповідач у встановлений Законом України «Про звернення громадян» строк не надав відповіді на усне звернення позивача на гарячу лінію 102.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2020 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представник відповідача подав до суду клопотання про передачу справи за підсудністю для розгляду по суті до Оболонського районного суду міста Києва.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що передумовою звернення позивача до суду з даним позовом стала заява, яка зводиться до вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності осіб, які на переконання позивача вчинили адміністративне правопорушення. На думку відповідача, позовні вимоги заявлено у зв`язку з незгодою позивача з обставинами бездіяльності відповідача щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи питання щодо передачі адміністративної справи за підсудністю, суд виходить з наступного.

З метою виконання завдань та основних засад адміністративного судочинства, Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів.

Так, за нормами Кодексу адміністративного судочинства України є предметна (параграф 1, глава 2 Кодексу адміністративного судочинства України), інстанційна ( параграф 2, глава 2 Кодексу адміністративного судочинства України) та територіальна (параграф 3, глава 2 Кодексу адміністративного судочинства України) юрисдикція (підсудність). Тому вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя зобов`язаний встановити належність поданого позову до юрисдикції суду, до якого подана позовна заява за критеріями її належності: предметної, територіальної, інстанційної підсудності.

Стаття 20 Кодексу адміністративного судочинства України розмежовує предметну юрисдикцію адміністративних судів.

Так, частиною 1 статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та(або)забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та(або)забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами ,які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Таким чином, указаною статтею визначено вичерпний перелік адміністративних справ, який може розглядатися місцевим загальним судом, як адміністративним судом, до якого позов про визнання протиправними дії щодо ненадання відповіді на звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян», не відноситься.

Частиною 2 статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

При цьому, суд враховує, що позивач заявлені вимоги обґрунтовує виключно порушенням відповідачем строків розгляду звернення, передбачених Законом України «Про звернення громадян».

Отже, вказана справа не підсудна Оболонському районному суду міста Києва, а відтак зазначений відповідачем суд не буде «судом, встановленим законом», що також узгоджується з практикою ЄСПЛ. Так, за Рішенням у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Sokurenko and Strygun v. Ukraine) від 20 липня 2006 року, заяви № 29458/04 та № 29465/04, зазначено наступне: «Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність». Згідно з рішенням у справі «Занд проти Австрії», Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Керуючись статтями 20, 29, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання представника Головного управління Національної поліції у місті Києві про передачу адміністративної справи №640/15129/20 за підсудністю.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук