Справа № 653/3843/19
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2020-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2020 р.м.ОдесаСправа № 653/3843/19
Головуючий в 1 інстанції: Крапівіна О.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача - Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 04 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 3 УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Ярошкіна Кирила Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до інспектора роти № 4 батальйону № 3 УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Ярошкіна К.С., в якому просив скасувати постанову ДПО18 № 658514 від 17.10.2019 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якою його було притягнуто до відповідальності за порушення п.п. «е» п. 31.4.7 Правил дорожнього руху (керування транспортним засобом за відсутності бризковиків) та накладено стягнення за ч.1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив про протиправність оскаржуваної постанови, оскільки відповідно п.п. «е» п. 31.4.7 Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів, згідно із законодавством, за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам - відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики. Проте, відповідачем не прийнято до уваги той факт, що на транспортному засобі FIAT Ducato 14 д/н НОМЕР_1 , відповідно до технічного паспорту, наявність бризковиків не передбачена конструкцією. Отже, позивач вважає, що поліцейський розглянув справу та притягнув його до відповідальності за відсутністю доказів вчинення ним правопорушення та з порушенням його прав, оскільки до уваги не були взяті його пояснення, обставини справи не були досліджені у сукупності, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 04 березня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 04 березня 2020 року - скасувати та винести нове про задоволення позовних вимог.

Зокрема, апелянт наголошував на тому, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги той факт, що підставою заявленого ним до суду позову є протиправність оскаржуваної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, з огляду на те, що на транспортному засобі FIAT Ducato 14 д/н НОМЕР_1 , відповідно до технічного паспорту, наявність бризковиків не передбачена конструкцією. Крім того, апелянт зазначав про те, що докази, надані відповідачем на підтвердження правомірності своїх дій є неналежними, оскільки ніяким чином не підтверджують правомірність постанови. Апелянт вважає висновки суду першої інстанції щодо відсутності порушень процедури розгляду справи з боку відповідача помилковими, оскільки таких обґрунтувань в позовній заяві він не наводив, а тому вважає, що рішення підлягає скасуванню із прийняттям рішення про задоволення позову.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, які узгоджуються з висновками суду першої інстанції, зазначає про безпідставність апеляційної скарги, у зв`язку з чим просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 04 березня 2020 року - залишити без змін.

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. Враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів, відповідно до п.2 ч.1 ст. 311, ч.2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе проводити апеляційний розгляд справи у письмовому провадженні.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 жовтня 2019 року інспектор роти № 4 батальйону № 3 УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Ярошкін К.С. виніс відносно ОСОБА_1 постанову у справі про адміністративне правопорушення ДПО18 № 658514.

Суть адміністративного правопорушення, згідно постанови, полягала в тому, що 17.10.2019р. о 17:00 год., позивач рухаючись по а/д М-18 497 км в Генічеському районі Херсонської області, керував автомобілем FIAT Ducato 14 д/н НОМЕР_1 , на якому відсутні бризковики, що є порушенням п.п. «е» п. 31.4.7 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, внаслідок чого інспектором було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Вважаючи протиправною постанову щодо притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у позовній заяві не наведено жодних доказів щодо відсутності в його діях складу правопорушення. Крім того, суд зазначив, що позивачем також не надано доказів в обґрунтування обмеження відповідачем реалізації його прав. У зв`язку з викладеним суд дійшов висновків щодо правомірності оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та відсутності підстав для її скасування.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів виходить із такого.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п.1.1. ПДР вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 2.3 «б» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п.п. «е» п. 31.4.7 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів, згідно із законодавством, за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Частина 1 ст.121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У контексті даної справи це означає, що умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Стосовно висновків суду першої інстанції щодо не доведення того факту, що позивач не вчиняв адміністративного правопорушення, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу апелянта на тому, що згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як зазначено вище, п.п. «е» п. 31.4.7 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів, згідно із законодавством, за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Таким чином, настання відповідальності за порушення наведеного пп. «е» п. 31.4.7. ПДР можливе за наявності двох обставин: по-перше, конструкцією транспортного засобу має бути передбачений бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики; по-друге, зазначений елемент конструкції транспортного засобу має бути відсутній.

ОСОБА_1 як позовній заяві так і в апеляційній скарзі наполягав, що конструкція транспортного засобу (автомобіль FIAT Ducato 14 д/н НОМЕР_1 ) не передбачає наявність задніх бризковиків, на підтвердження чого ним до позовної заяви був наданий витяг з технічного паспорту даного автомобіля (а.с.3).

На думку колегії суддів, з урахуванням вищенаведених норм, обов`язок доказування про те, що конструкція транспортного засобу (автомобіль FIAT Ducato 14 д/н НОМЕР_1 ) передбачає наявність задніх бризковиків покладено саме на відповідача, у зв`язку з чим колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції із посиланням на те, що позивачем не було доведено відсутність в його діях складу правопорушення.

Так, згідно матеріалів справи, у відзиві на апеляційну скаргу відповідачем було зазначено про те, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення та спілкування позивача із відповідачем зафіксовано на фото, відео файлах photo_2019-10-17_17-17-00, photo_2019-10-17_17-17-01, photo_2019-10-17_17-17-02.

Втім, дослідивши наданий відповідачем диск, колегія суддів встановила, що даний диск не містить відеозапису скоєного правопорушення, на диску наявні три фотографії із зображенням номеру транспортного засобу та колеса автомобіля із відсутністю бризковиків. Крім того, відповідачем як у відзиві на позовну заяву так і на апеляційну скаргу, в обґрунтування правомірності оскаржуваної постанови, не було зазначено чим передбачено наявність бризковиків саме на цьому транспортному засобі і як саме інспектором було встановлено, що конструкція даного транспортного засобу передбачає бризковики.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доказів порушення позивачем п.п. «е» п. 31.4.7 ПДР України, за що ч. 1ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу, та відповідно, про правомірність оскаржуваної постанови, відповідачем, відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не надано.

Слід зазначити, що відповідно до приписів ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Крім того, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо протиправності постанови ДПО18 № 658514 від 17.10.2019 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 121 КУпАП, знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, наявні підстави для задоволення апеляційної скарги, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Відповідно до ст. ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що постановлене судове рішення на підставі ч. 1 ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судом апеляційної інстанції задоволено апеляційну скаргу, судові витрати понесені апелянтом підлягають відшкодуванню шляхом стягнення суми судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, як суб`єкта владних повноважень, посадова особа якого виступала відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст. 139, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 04 березня 2020 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову ДПО18 № 658514 від 17.10.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, за ч.1 ст. 121 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 573,30 (п`ятсот сімдесят три гривні, 30 коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 20.08.2020 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.