Справа № 661/1164/20
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2020-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 р.м. ХерсонСправа № 661/1164/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

І. Зміст позовних вимог

12 березня 2020 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Новокаховського міського суду Херсонської області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області (надалі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області від 27.12.2019 р. № 01-20/6107 про відсутність права на отримання пільг у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , як учасника війни, дитини війни, ветерана праці, пенсіонера за віком відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з 01.04.2019 р.;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , як учаснику війни, дитині війни пільгу з оплати послуг за користування житлом, комунальних послуг, паливом та скрапленим газом, що надається відповідно до статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з 01.01.2020 р.;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 плати за житлово-комунальні послуги з 01 січня 2019 року по 01 січня 2020 року з урахуванням 50-процентної знижки, що встановлена статтею 14 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (за змінами), як відшкодування шкоди, завданої позивачу незаконним застосуванням відповідачем ч. 6 ст. 14 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" (підпункт 1 пункту 9 розділу І), які визнані неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року № 12-р/2018 (справа про соціальний захист ветеранів війни та членів їхніх сімей);

- поновити статус "учасника війни" на використання пільг на отримання медичних послуг без урахування в сукупності доходу сім`ї.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

Вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги. та має статус "учасник війни, дитина війни, ветеран праці, пенсіонер за віком". Проте, відповідач без будь-яких попереджень з 01.04.2019 року припинив йому нарахування пільги на житлово-комунальні послуги, передбачені пунктами 4 та 5 ч .1 ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". На письмове звернення позивача від 20.12.2019 р. щодо підстав такого припинення та про поновлення нарахування пільг, відповідач листом від 27.12.2019р. № 01-20/6107 відмов у отриманні пільг, передбачених законодавством, обґрунтовуючи тим, що середньомісячний дохід ОСОБА_1 більший, ніж встановлений розмір податкової соціальної пільги, а також не внесенням змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" внаслідок визнання рішенням Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року № 12-р/2018 (справа про соціальний захист ветеранів війни та членів їхніх сімей) неконституційною ч. 6 ст. 14 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України". Позивач вважає, що вказаною відмовою відповідачем порушено його права на отримання пільг, як учасника війни, дитини війн, ветерана праці через не правильне тлумачення діючого законодавства України, чим незаконно позбавив його пільг за житлово-комунальні послуги, передбачених вказаним Законом,4 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а тому просить позов задовольнити.

10 червня 2020 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, яким не визнає позовні вимоги, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 14 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" пільги, передбачені пунктами 1,2, 4, 5, 6 та 18 частини першої цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що дохід позивача перевищував розмір соціальної податкової пільги, встановленої на відповідні роки, тому управлінням праці та соціального захисту населення та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області з 01.07.2015 року було правомірно припинено надання позивачу таких пільг. При цьому, відповідач повідомляє, що позивач втратив право на користування пільгами, як учасник війни, починаючи з 01.07.2015 р., відповідно до розрахунку сукупного доходу сім`ї, але не з 01.04.2019 р., як зазначає позивач. Відповідач також зауважує, що його лист від 27.12.2019 р. є відповіддю на звернення позивача від 20.12.2019 р., яка не є рішенням, а носить інформативний характер. Відповідач не погоджується з вимогою позивача щодо здійснення йому перерахунку плати за житлово-комунальні послуги з 01.01.2019 р. по 01.01.2020 р., оскільки рішенням Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року № 12-р/2018 (справа про соціальний захист ветеранів війни та членів їхніх сімей) на три місяці відтерміновано втрату чинності положень ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України". При цьому, відповідач вказує, що позивач отримував субсидію на оплату житлово-комунальних послуг по березень 2019 року, оскільки в подальшому вартість послуг у межах норм споживання не перевищувала визначеного обов`язкового платежу сім`ї. Отже, відповідач вважає, що вимога позивача щодо вказаного перерахунку є повторним нарахуванням йому пільг за той же самий період - 01 січня 2019 року по 31 березня 2019 року, а тому є безпідставною. Стосовно вимог позивача про поновлення його статусу "учасник війни", то такий статус у позивача не припинявся, а тому така вимога є необґрунтованою.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 19.03.2020 справу № 661/1164/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області про визнання протиправним повідомлення, зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляд Херсонського окружного адміністративного суду.

20.05.2020 року справа № 661/1164/20 надійшла до Херсонського окружного адміністративного суду, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції на супровідному листі від 05.05.2020 о. №661/1164/20/4037/20.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2020 р. справу передано на розгляд судді Дубровної В.А.

Ухвалою від 25.05.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Згідно з ч. 2 ст. 262 КАС України якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на час відкриття провадження у даній адміністративній справі, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

В контексті з наведеним, процесуальні строки, передбачені для розгляду справи були продовжені на строк дії карантину, у зв`язку з чим, строк розгляду даної справи, визначений статтею 263 КАС України, є не пропущеним.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

ОСОБА_1 відповідно до посвідчення (безтермінове) Серія НОМЕР_2 , видане 28.11.1997, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників війни.

Відповідно до листа Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області від 27.12.2019 № 01-20/6107 ОСОБА_1 з 28.12.2002 року перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, зі статусом "учасник війни, діти війни, ветеран праці, пенсіонер за віком".

20 грудня 2020 р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача з листом про надання роз`яснень щодо підстав зняття пільг на сплату житлово-комунальних послуг, як учаснику війни.

27.12.2020 відповідач листом за № 01-20-6107 повідомив ОСОБА_1 , про те, що з 01.07.2015 р. згідно Закону України від 28.12.2014 р. № 76-VIII " Про внесення змін та визнання таким, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" учасникам війни, пільги надаються за умови, якщо середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу. У 2019 році розмір податкової соціальної пільги склав 2 690,00 грн. Оскільки середньомісячний дохід заявника більший встановленого розміру, користування пільгами з оплати за житлово-комунальні послуги не можливо. При цьому, відповідач вказує, що рішенням Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року № 12-р/2018 (справа про соціальний захист ветеранів війни та членів їхніх сімей) визнано неконституційним норми Закону України від 28.12.2014 р. № 76-VIII, яким внесені зміни до Закону України Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551 -XIІ., зокрема, щодо надання учасникам війни пільг з оплати житлово-комунальних послуг, твердого палива, скрапленого гачу залежно від сукупного доходу сім`ї. Але на цей час змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в частині надання пільг учасникам війни не внесені.

Вважаючи вказаний лист відповідача повідомленням про відсутність у ОСОБА_1 права на отримання пільг, як учасника війни, дитини війни, ветерана праці, пенсіонера за віком відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з 01.04.2019 р., позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ (далі - Закон №3551) передбачено, що цей закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Відповідно до пунктів 4 та 5 ст.14 Закону №3551 учасникам війни (статті 8, 9) надаються, зокрема, такі пільги:

- 50-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю);

- 50-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю. Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 50-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю);

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №389 затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї (далі - Порядок №389).

Цей Порядок визначає механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, тепло - та електропостачання, природний газ (в тому числі послуги з транспортування, розподілу та постачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім`ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами, а також підтвердження права на інші види пільг, які надаються з урахуванням доходу (безоплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів, виробів медичного призначення, зубопротезування тощо) відповідно до законодавства.

Пунктом 2 Порядку №389, зокрема, передбачено, що його дія поширюється на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (учасники війни; особи, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдови (вдівці) та батьки померлих осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною).

Пільги, зазначені у пункті 1 вказаного Порядку, надаються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу (п.3 Порядку №389).

Згідно із п. 11 Порядку №389 підприємства надають у встановленому порядку протягом дванадцяти місяців пільги пільговикам, зазначеним у списках. Після закінчення дванадцяти місяців структурний підрозділ з питань соціального захисту населення визначає право пільговика на отримання пільг на наступний період відповідно до пункту 9 вказаного Порядку.

Відповідно до п. 12 Порядку № 389 у разі коли середньомісячний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення письмово інформує пільговиків про те, що вони не мають права на отримання пільг і можуть звернутися за житловою субсидією. У разі зменшення доходу сім`ї пільговик має право звернутися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для визначення права на отримання пільг з місяця звернення. У разі зміни величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення самостійно визначає право пільговика, до сукупного доходу сім`ї якого входять лише пенсії та соціальна допомога і сім`я якого складається лише з непрацездатних осіб, на отримання пільг відповідно до пункту 9 цього Порядку без звернення пільговика.

VI. Оцінка суду

Із наведених вище законодавчих норм слідує, що позивач має право на отримання вищевказаних пільг як учасник війни протягом дванадцяти місяців з дня визначення такого права.

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII статтю 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII доповнено частиною шостою (підпункт 1 пункту 9 розділу I Закону України від 28.12.2014 №76-VIII), за змістом якої 50-процентна пільга на оплату житлово-комунальних послуг надається за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Підпункт 1 пункту 9 розділу I Закону України від 28.12.2014 №76-VIII набрав чинності з 01.01.2015, норми цього Закону в частині врахування середньомісячного сукупного доходу сім`ї при наданні пільг набули чинності з 01.07.2015.

Рішенням Конституційного Суду України в справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 9 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII (справа про соціальний захист ветеранів війни та членів їхніх сімей) від 18.12.2018 №12-р/2018 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема: підпункту 1 пункту 9 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII; частину шосту статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ.

Пунктом 2 цього Рішення встановлено, що визнані неконституційними положення законів України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII та "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" - втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Доходячи висновку про неконституційність вказаних положень Конституційний Суд України зазначив, що встановлення пільг ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", є одним із засобів реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту осіб, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність, та членів їхніх сімей. Держава не може в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язання щодо соціального захисту осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності. Невиконання державою соціальних зобов`язань щодо ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність вказаного Закону, підриває довіру до держави (абзац другий пункту 5).

Конституційний Суд України вважає, що соціальний захист ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", спрямований на забезпечення їм достатнього життєвого рівня. Обмеження або скасування пільг для ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" без рівноцінної їх заміни чи компенсації є порушенням зобов`язань держави щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну, та членів їхніх сімей. У разі зміни правового регулювання набуті вказаними особами пільги чи інші гарантії соціального захисту повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації. Обмеження або скасування таких пільг, інших гарантій соціального захисту можливе лише у разі запровадження рівноцінних або більш сприятливих умов соціального захисту (абзац третій пункту 5).

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Пунктом 3 Рішення Конституційного Суду України від 18.12.2018 №12-р/2018 (справа про соціальний захист ветеранів війни та членів їхніх сімей) встановлено, що в зв`язку з тим, що, зокрема: підпункт 1 пункту 9 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII; частина шоста статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ - втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, застосуванню підлягатиме, зокрема, частина перша статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII.

Отже, визнані неконституційними положення законів України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII та Закону України " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ визнані неконституційними рішенням Конституційним Судом України від 18.12.2018 №12-р/2018 втратили чинність 18.03.2019.

Відповідно, з 19.03.2019 до застосування підлягають положення частини першої статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ, чинної до внесення змін Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII.

Як зазначалось вище пунктами 4 та 5 статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ встановлено, що учасникам війни надаються пільги з 50-процентної знижки плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Отже, починаючи з 19.03.2019 при наданні пільг учасникам війни не враховується умова, яка була передбачена частиною 6 статті 14 Закону № 3551, зокрема, що розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців має не перевищувати величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З огляду на вказане та в межах даних спірних правовідносин, з 19.03.2019 позивач має право на пільги, передбачені пунктами 4 та 5 ст.14 Законом України " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", без урахування середньомісячного сукупного доходу сім`ї, а тому дії відповідача щодо відмови у поновленні пільг позивачу відповідно до вказаного Закону з 19.03.2019 р. є протиправними.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 , як учаснику війни, дитині війни пільгу з оплати послуг за користування житлом, комунальних послуг, паливом та скрапленим газом, що надається відповідно до статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з 01.01.2020 р., то суд вказує про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом уже зазначалось, що внаслідок визнання неконституційними відповідних положень законів України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII та Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ, які обмежували право позивача на пільгу щодо 50-процентної знижки з плати за користування комунальними послугами, право на отримання вказаної пільги відновлено з 19.03.2019, а тому ефективним та належним способом відновлення порушених прав позивача є зобов`язання відповідача відновити нарахування позивачу, як учаснику війни, пільг, передбачених ст.14 Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", без урахування середньомісячного сукупного доходу сім`ї, починаючи з 19.03.2019 року.

З огляду на вищевказане, вимога позивача про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 , як учаснику війни, дитині війни пільгу з оплати послуг за користування житлом, комунальних послуг, паливом та скрапленим газом, що надається відповідно до статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з 01.01.2020 р., не підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача зобов`язати відповідача здійснити перерахунок ОСОБА_1 плати за житлово-комунальні послуги з 01 січня 2019 року по 01 січня 2020 року з урахуванням 50-процентної знижки, що встановлена статтею 14 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (за змінами), як відшкодування шкоди, завданої позивачу незаконним застосуванням відповідачем ч. 6 ст. 14 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII " Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" (підпункт 1 пункту 9 розділу І), які визнані неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року № 12-р/2018, суд враховує наступне.

Відповідно до частини третьої статті 152 Конституції України матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Спеціальної процедури щодо відшкодування шкоди особі внаслідок дії акту, що визнаний неконституційним законодавством України не встановлено.

Як встановлено судом, позивачем не надано розрахунку шкоди, яка завдана внаслідок застосування відповідачем дії акту, що визнаний неконституційним законодавством України. При цьому, визначаючись з розміром матеріальної шкоди, позивач вважає, що таким відшкодуванням з боку відповідача є перерахунок ОСОБА_1 плати за житлово-комунальні послуги з 01 січня 2019 року по 01 січня 2020 року з урахуванням 50-процентної знижки, встановленої статтею 14 Закону №3551-ХІІ.

Разом з тим, судом встановлено, а позивачем не спростовано твердження відповідача, що ОСОБА_1 перебував на обліку управління як отримувач субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, починаючи з жовтня 2015 р. по березень 2019 р. включно, що за позицією відповідача є наслідком надання державної соціальної підтримки позивачу у вигляді житлової субсидії.

З огляду на вказане та враховуючи не доведеність позивачем належними та допустимими доказами у розумінні ст. ст. 73-74 КАС України, обґрунтованість вказаної вимоги суд дійшов висновку щодо відмови у її задоволені.

Щодо доводів відповідача про порушення позивачем, встановленого ч.2 ст.122 КАС України, шестимісячного строку на звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як зазначалось вище, у разі коли середньомісячний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення письмово інформує пільговиків про те, що вони не мають права на отримання пільг і можуть звернутися за житловою субсидією ( п.12 Порядку № 389).

За позицією відповідача, викладеною у листі-відповіді від 7.12.2019 р. та у відзиві на позов, управлінням праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області з 01.07.2015 року зупинено надання позивачу пільг, передбачених вищевказаним Законом.

Проте, доказів дотримання вимог пункту 12 Порядку № 389 в частині письмового інформування позивача про те, що він не має права на отримання спірних пільг, відповідачем до суду не надано.

Натомість, матеріали справи містять лист управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області від 27.12.2020 за № 01-20-6107, яким повідомлено ОСОБА_1 про неможливість користування спірними пільгами, чим спростовується довід відповідача щодо пропуску позивачем 6-ти місячного строку на звернення до суду.

Крім того, вищевказані обставини дають підстави суду для висновку, що вказаний лист-відповідь відповідача не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні п.12 Порядку № 389, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області від 27.12.2019 р. № 01-20/6107 про відсутність права на отримання пільг у ОСОБА_1 , як учасника війни, дитини війни, ветерана праці, пенсіонера за віком відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з 01.04.2019 р. є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про поновлення статусу "учасника війни" на використання пільг на отримання медичних послуг без урахування в сукупності доходу сім`ї, то суд вказує про таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 160 КАС України у позовній заяві зазначаються, серед іншого, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, із зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

Натомість зміст позовної заяви та додані до неї матеріали не містять доказів позбавлення позивача статусу "учасника війни", що вплинуло на використання пільг на отримання медичних послуг без урахування в сукупності доходу сім`ї, а тому вимоги у цій частині позову не підлягають задоволенню.

Крім того, суд приймає до уваги надану відповідачем інформацію, що з 28.12.2002 року позивач перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як учасник війни у відповідності до положень ст. 9 п.2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551 -XIІ (далі Закон). При цьому, позивач вказане ніяким чином не спростовував та не надав доказів зворотного.

VII. Висновок суду

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позивачем частково доведено правомірність своїх вимог, а відповідачем не доведено правомірність відмови у поновленні пільг позивачу відповідно до вимог чинного законодавства з 19.03.2019 р., у зв`язку з чим суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

VIII. Розподіл судових витрат

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову, доказів понесення ним інших судових витрат суду не надано, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області (74900, Херсонська область, м. Нова Каховка, вул. Історична,18, ) про визнання протиправним повідомлення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області (74900, Херсонська область, м. Нова Каховка, вул. Історична,18, ) щодо відмови у поновленні пільг ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ з 19.03.2019 року.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області (74900, Херсонська область, м. Нова Каховка, вул. Історична,18, ) відновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), пільгу з оплати послуг за користування житлом, комунальних послуг, паливом та скрапленим газом, встановлену частиною першою статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ (зі змінами) з 19 березня 2019 року.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

кат. 112030200