Справа № 200/3423/20-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2020-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року справа №200/3423/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача: Казначеєва Е.Г., суддів: Міронової Г. М., Ястребової Л.В., секретаря судового засідання Сухова М.Є., за участю представника відповідача Сенникова А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року у справі № 200/3423/20-а (головуючий І інстанції Куденков К.О.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапром» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегапром» (далі позивач, ТОВ «Мегапром») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі відповідач, ГУ ДПС, ГУ ДПС у Донецькій області), в якому просило: визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 14 листопада 2019 року № .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року позов задоволено, а саме суд: визнав протиправними і скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 14 листопада 2019 року № ; стягнув на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Мегапром за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області суму судових витрат у розмірі 2102 гривні 00 копійок.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що встановлено порушення вимог п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, а саме на підставі даних інтегрованої картки платника податків встановлена несвоєчасна сплата узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість у загальній сумі 1020,00 грн із затримкою більше 30 календарних днів. Апелянт посилюється на положення п. 87.9 ст.87 ПК України як підставу зарахування сплачених податкових зобов`язань згідно черговості їх виникнення. На момент погашення в ІКП в автоматичному режимі розрахувався штраф за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання згідно з п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача у судове засідання не з`явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Відповідачем проведено камеральну перевірку ТОВ Мегапром з питання своєчасності сплати узгодженого зобов`язання з податку на додану вартість згідно з податковою декларацією з податку на додану вартість згідно з уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок.

За результатами камеральної перевірки складений акт № 99/05-99-53-41/31023892 від 09.10.2019, яким встановлено порушення підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, пункту 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати сум узгоджених податкових зобов`язань податку на додану вартість по податковій звітності з ПДВ, а саме по уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 20.02.2017.

В акті перевірки № 99/05-99-53-41/31023892 від 09.10.2019 зазначено, що податкове зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 244735,00 грн згідно з уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 20.02.2017 було частково погашене позивачем з порушенням граничного терміну за рахунок надходження, у тому числі за рахунок погашення податкового боргу/недоїмки: платіжне доручення на суму 1020,00 грн № 30062 від 06.09.2019 із затримкою 928 днів; платіжне доручення на суму 4080,00 грн № 32186 від 06.09.2019 із затримкою 928 днів.

Відповідачем на підставі висновків акту перевірки прийняте податкове повідомлення-рішення від 14 листопада 2019 року № , яким на підставі ст. 126 Податкового кодексу України, за затримку на 928 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 5100,00 грн, до позивача застосовний штраф у сумі 1020,00 грн (20 %).

Позивач не погодившись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням звернувся до відповідача із скаргою. Рішенням Державної податкової служби України від 17.02.2020 № 6008/6/99-00-08-05-05-06 залишена без задоволення скарга позивача на оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Матеріали справи свідчать, що станом на 20.02.2017 в інтегрованій картці платника податків ТОВ Мегапром по коду платежу 14010100 Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів/послуг рахувалась сума податкового боргу в розмірі 22 489 391 грн.

20.02.2017 ТОВ Мегапром до ГУ ДФС у Донецькій області наданий уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, за звітний період, що уточнений - березень 2016 року (від 20.02.2017 № ) та задекларовані податкові зобов`язання в сумі 21773406 грн, податковий кредит в сумі 13331714 грн, позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в сумі 8441692 грн, тобто, сума, яка підлягає сплаті до державного бюджету, збільшена на 8331558 грн, уточнюючий розрахунок прийнятий ДФС, про що свідчить квитанція № 22.

20.02.2017 ТОВ Мегапром до ГУ ДФС у Донецькій області наданий уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний період, що уточнений, - квітень 2016 року (від 20.02.2017 № ) та задекларовані податкові зобов`язання в сумі 20984557 грн., податковий кредит у сумі 14879611 грн, позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в сумі 6104946 грн, тобто, сума, яка підлягає сплаті до державного бюджету, збільшена на 6000000 грн, зазначений уточнюючий розрахунок прийнятий ДФС 20.02.2017, про що свідчить квитанція № 2.

20.02.2017 ТОВ Мегапром до ГУ ДФС у Донецькій області наданий уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний період, що уточнений, - травень 2016 року (від 20.02.2017 № ) та задекларовані податкові зобов`язання в сумі 20026647 грн, податковий кредит у сумі 11768150 грн, позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у сумі 8258497 грн, тобто, сума, яка підлягає сплаті до державного бюджету, збільшена на 8 157 833 грн, зазначений уточнюючий розрахунок прийнятий ДФС 20.02.2017, про що свідчить квитанція № 2.

Згідно платіжного доручення від 26.01.2017 № 4802 ТОВ Мегапром сплачені 3% штрафу з ПДВ по уточнюючому розрахунку на загальну суму 674 682 грн., у тому числі за березень 2016 року в сумі 249 947 грн, за квітень 2016 року в сумі 180 000 грн, за травень 2016 року в сумі 244 735 грн.

20.02.2017 позивачем до ГУ ДФС у Донецькій області наданий уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний період, що уточнений, - серпень 2016 року (від 20.02.2017 № ) та задеклароване податкове зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 5 765 841 гр., від`ємне значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту в розмірі 28 860 857 грн, у тому числі в зменшення суми податкового боргу з ПДВ у розмірі 22 489 391 грн, у тому числі по уточнюючому розрахунку за травень 2016 року (від 20.02.2017 № ) в сумі 8 157 833 грн.

Отже, сума податкового боргу позивача, яка рахувалась станом на 20.02.2017, погашена шляхом зменшення суми податкового боргу з ПДВ в розмірі 22 489 391 грн, у тому числі по уточнюючому розрахунку за травень 2016 року (від 20.02.2017 № ) в сумі 8157833 грн, у результаті надання уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість за серпень 2016 року.

Зазначені обставини встановлені Донецьким окружним адміністративним судом під час розгляду справ № 805/3700/17-а, № 805/1657/18-а, 200/13246/18-а.

У постанові Донецького окружного адміністративного суду від 14.12.2017 у справі № 805/3700/17-а, яка залишена без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2018 року, встановлено, що станом на 20.02.2017 о 17:04:23 год. сума податкового боргу з ПДВ по деклараціям позивача за три місяці (березень, квітень, травень 2016 року) склала 22489391,00 грн, 20.02.2017 позивачем подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з самостійним виправленням помилок, за звітній період, що уточнюється - серпень 2016 року ) та задекларовано податкові зобов`язання (р.9) у сумі 5 765 841,00 грн, податковий кредит у сумі 28 860 857,00 грн, від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (р.19) у сумі 123 095 016,00 грн, в тому числі зараховано до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.20.3) в розмірі 605625,00 грн. Вищевказаний уточнюючий розрахунок прийнято ДФС України 20.02.2017 року о 18:17:43 год. У вказаній справі суди першої та апеляційної інстанції зазначили, що у відповідності з приписами п. 200.4 ст. 200 ПК України, правомірно зарахував у зменшення суми податкового боргу з ПДВ в розмірі 22 489 391,00 грн.

Крім того, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.05.2019 у справі № 200/4111/19-а, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2019, задоволено повністю адміністративний позов ТОВ Мегапром до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 9 січня 2019 року № про зобов`язання сплатити штраф в розмірі 20% в сумі 391,53 грн за затримку на 596 календарних днів сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість, а саме суд: визнав протиправним і скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецької області від 9 січня 2019 року № про зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю Мегапром сплатити штраф в розмірі 20% в сумі 391,53 грн за затримку на 596 календарних днів сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість.

У вказаних судових рішеннях судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ТОВ Мегапром 20.02.2017 надані до податкового органу уточнюючи розрахунки до податкових декларацій з ПДВ у зв`язку із самостійно виявленими помилками за період, що уточнені, - березень, квітень, травень, серпень 2016.

Крім того, з вказаних судових рішень вбачається, що у справі № 200/4111/19-а спірні правовідносини також виникли у зв`язку з несвоєчасною, на думку контролюючого органу, сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість згідно з уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 20.02.2017 №

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сума штрафу сплачена позивачем платіжним дорученням до подання уточнюючого розрахунку, що відповідає приписам п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 16.1.2 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків.

Підпунктом 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, на платника податків покладений обов`язок сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.46.1 ст.46 ПК України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

За положенням п. 49.1 49.2 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Пунктом 49.3-49.4 ст. 49 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Єдиною підставою для відмови у прийнятті податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність електронного цифрового підпису такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа і надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

Платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації контролюючому органу в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Тобто, суми податкових зобов`язань, самостійно задекларовані платником податком у податковій звітності, є узгодженими грошовими зобов`язаннями з певного податку.

При цьому, у відповідності до положення пункту 50.1 ст.50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 травня року, наступного за звітним; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Статтею 102 ПК України, в свою чергу, визначається строк у 1095 днів, що відраховується від дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Отже, пунктом 50.1 статті 50 ПК України надається платнику податків право на надання уточнюючих податкових декларацій у межах строку, встановленого статтею 102 цього Кодексу. При цьому, ПК України не містить будь-яких обмежень щодо подання платником податку уточнюючих розрахунків в один день.

Відповідно п. 200.4 ст. 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума, враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.

Згідно з п. 5 розд. І Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року №422, при виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.

У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.

Таким чином в разі необхідності контролюючий орган має можливість здійснювати коригування облікових показників інтегрованої картки платника, в тому числі в ручному режимі.

Приписами п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як свідчать матеріали справи, сума податкового боргу позивача, яка рахувалась станом на 20.02.2017, погашена шляхом зменшення суми податкового боргу з ПДВ в розмірі 22 489 391 грн., в тому числі по уточнюючому розрахунку за травень 2016 року (від 20.02.2017 № ) в сумі 8 157 833 грн., в результаті надання уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість за серпень 2016 року.

Позивачем сплачено 3% штрафу в розмірі 244735,00 грн згідно з платіжним дорученням № 4802 від 26.01.2017, тобто до подання зазначеного уточнюючого розрахунку, що відповідає приписам п. 50.1 ст. 50 ПК України.

Отже, позивачем своєчасно сплачено штраф в розмірі 244735,00 грн за уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 20.02.2017 № .

Суд не приймає посилання апелянта на положення п. 87.9 ст.87 ПК України, оскільки дії позивача вчиненні у відповідності до положень п. 50.1 ст. 50 ПК України. При цьому, сплачені суми штрафу були спрямовані на погашення вищезазначеного податкового боргу який і був погашений шляхом зменшення по уточнюючому розрахунку за що позивачем і було сплачено штраф. Тобто, дії відповідача призводять до повторного застосування штрафу до позивача за ти ж самі дії.

Крім того, відповідачем не врахована позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні від 14.01.2010 року (набуло статусу остаточного 14.01.2001 року) в справі Щокін проти України (заяви № 23759/03 та № 37943/06), в п. 57 якого суд зазначив, що в разі, коли національне законодавство припускало неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків платників податків національні органи були зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для платника податків.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд погоджується з висновками суду першої інстанції, не спростованими доводами скарг, про наявність законних підстав для часткового задоволення позову.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року у справі № 200/3423/20-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року у справі № 200/3423/20-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 18 серпня 2020 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді Г.М. Міронова

Л.В. Ястребова