Справа № 200/7573/20-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

19 серпня 2020 р. Справа №200/7573/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Шинкарьової І.В, розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про забезпечення позову до Кабінету Міністрів України за позовом Первинної профспілкової організації Головного управління Держпраці у Донецькій області профспілки робітників Державних установ України до відповідача ОСОБА_1 тимчасово виконуючого обов`язки Голови Державної служби України з питань праці, треті особи: Кабінет міністрів України, Головне управління Держпраці у Донецькій області, Головне управління Держпраці у Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматись від вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В :

17 серпня 2020 року до суду надійшла позовна заява Первинної профспілкової організації Головного управління Держпраці у Донецькій області профспілки робітників Державних установ України до відповідача ОСОБА_1 тимчасово виконуючого обов`язки Голови Державної служби України з питань праці, треті особи: Кабінет міністрів України, Головне управління Держпраці у Донецькій області, Головне управління Держпраці у Луганській області про:

- визнання протиправними дії тимчасово виконуючого обов`язки Голови Державної служби України -з питань праці Сажієнко Віталія Валерійовича стосовно внесення до проекту постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання територіальних органів Державної служби України з питань праці» пункту 1 «Ліквідувати як юридичні особи публічного права Головне управління Державної служби з питань праці у Донецькій області та Головне управління Державної служби з питань праці у Луганській області.;

- зобов`язання тимчасово виконуючого обов`язки Голови Державної служби України з питань праці ОСОБА_1 утриматись від вчинення дій, що спрямовані на ліквідацію Головного управління Держпраці у Донецькій області та Головного управління Держпраці у Луганській області.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач пропонує ліквідувати, як юридичні особи публічного права Головне управління Держпраці у Донецькій області та Головне управління Держпраці у Луганській області, й утворити Східне міжрегіональне управління Державної служби України з питань праці, тоді як у проекті постанови відповідача містяться ознаки дискримінації до працівників Головного управління Держпраці у Донецькій області та Головного управління Держпраці у Луганській області.

Одночасно з поданням позовної заяви позивач заявив клопотання про забезпечення позову шляхом заборони Кабінету Міністрів України прийняття Постанови «Деякі питання територіальних органів Державної служби України з питань праці» до набрання законної сили рішенням суду по суті спору.

Необхідність забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених чи оскаржуваних прав або інтересів позивача, за захистом яких звернувся представник позивача до суду, оскільки прийняття Кабінетом Міністрів України постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання територіальних органів Державної служби України з питань праці» у тому вигляді, як вона викладена у проекті, виготовленому відповідачем, своїми наслідками буде мати звільнення всіх працівників Головних управлінь Держпраці у Донецькій та у Луганській областях, а саме унеможливлення цих звільнень через ліквідацію вищевказаних управлінь є метою заявленого адміністративного позову.

Частиною першою статті 154 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене та беручи до уваги, що матеріалів справи достатньо для вирішення даного процесуального питання, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За змістом положень ч. 4 ст. 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Водночас в силу вимог п. 1 ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення актів Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, та встановлення для них заборони або обов`язку вчиняти певні дії.

Таким чином, законом прямо заборонено забезпечувати позов шляхом встановлення Кабінету Міністрів України заборони або обов`язку вчиняти певні дії.

Натомість позивач в порядку забезпечення позову просить суд заборонити Кабінету Міністрів України прийняти Постанову «Деякі питання територіальних органів Державної служби України з питань праці» до набрання законної сили рішенням суду по суті спору,що є недопустимим та виходить за межі визначених законом повноважень адміністративного суду.

Відтак у задоволенні заяви позивача необхідно відмовити.

Крім того, позивачем не надано доказів, а судом не виявлено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову.

Судом, з наданих позивачем доказів, не встановлено протиправних дій по відношенню до позивача, тобто очевидних ознак протиправних дій, що порушують права та обов`язки особи не було вчинено, позивачем також не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Крім того, можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Суд звертає увагу на те, що наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних дій стосовно внесення до проекту постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання територіальних органів Державної служби України з питань праці» пункту 1 «Ліквідувати як юридичні особи публічного права Головне управління Державної служби з питань праці у Донецькій області та Головне управління Державної служби з питань праці у Луганській області, може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності кожного наданого доказу.

Щодо доводів на обґрунтування заяви про забезпечення позову з підстави очевидності ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень слід зазначити таке.

Вирішуючи заяву, суд повинен проаналізувати та оцінити ці доводи заявника щодо очевидності ознак протиправності рішення та порушення прав позивача, при цьому, пропри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх якість: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про очевидність порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на фізичних та юридичних осіб. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до ст. 150 КАС України, зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року по справі № 640/13245/19.

За наслідками розгляду заяви позивача суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Суд відхиляє доводи позивача про очевидну протиправність вимоги як підставу забезпечення позову, оскільки висновок про її протиправність або невідповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, можливо зробити лише за наслідками розгляду справи по суті.

Будь-яких ознак, які поза обґрунтованим сумнівом свідчать про очевидну протиправність спірної вимоги, а також про те, що вона явно суперечить вимогам закону, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення, суд не виявив.

Сформована судова практика щодо розгляду справ певних категорій не є підставою для висловлення судом правової позиції у справі ще до її розгляду по суті.

Отже, передбачені п. 2 ч. 2 ст. 150 КАС України підстави забезпечення позову в даному випадку відсутні.

Разом з цим, певний негативний вплив рішення суб`єкта владних повноважень на права та інтереси позивача сам по собі не є підставою забезпечення позову.

Підстави забезпечення позову, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС України, в даному випадку також відсутні.

З огляду на предмет спору та обраний позивачем спосіб захисту, забезпечення позову жодним чином не вплине на можливість реального виконання судового рішення про задоволення позовних вимог (у разі його постановлення).

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 156, 256, 294 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову до відповідача ОСОБА_1 тимчасово виконуючого обов`язки Голови Державної служби України з питань праці, треті особи: Кабінет міністрів України, Головне управління Держпраці у Донецькій області, Головне управління Держпраці у Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматись від вчинення певних дій.

Ухвала складена в повному обсязі і підписана суддею 19 серпня 2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Шинкарьова