Справа № 200/14296/19-а
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2020 р. Справа№200/14296/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку письмового провадження позовну заяву Фермерського господарства "Максімус-1" до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про скасування припису, -

У С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство "Максімус-1" (далі - позивач, ФГ "Максімус-1") звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру Донецькій області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру), в якій просить суд, з урахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог, визнати протиправним і скасувати припис №322-ДК/0230Пр/03/01-19 від 25 листопада 2019 року.

Ухвалою суду від 16 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 9 січня 2020 року.

Ухвалою суду від 18 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 березня 2020 року.

Ухвалою суду від 17 березня 2020 року судовий розгляд справи відкладено на 29 квітня 2020 року.

У зв`язку зі знаходженням 29 квітня 2020 року судді Волгіної Н.П. на лікарняному судове засідання відкладено на 13 травня 2020 року.

Ухвалою суду від 13 травня 2020 року розгляд справи відкладено на 9 червня 2020 року.

Ухвалою суду від 9 червня 2020 року розгляд справи відкладено на 25 червня 2020 року.

У зв`язку зі знаходженням 29 квітня 2020 року судді Волгіної Н.П. на лікарняному судове засідання відкладено на 14 травня 2020 року.

Ухвалою суду від 14 травня 2020 року продовжено строк підготовчого провадження у справі, підготовче засідання відкладено до 9 червня 2020 року.

Ухвалою суду від 9 червня 2020 року підготовче засідання відкладене на 25.06.2020.

Відповідно до витягу з протоколу з повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 липня 2020 року, справа передана судді Куденкову К.О. у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Волгіної Н.П.

Ухвалою суду від 23.07.2020 прийнято адміністративну справу до провадження, судове засідання призначене на 19 серпня 2020 року.

Ухвалою суду від 19.08.2020 закрито провадження у справі № 200/10307/19-а за позовом Фермерського господарства "Максімус-1" до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в частині позовних вимог про визнання незаконними дії старшого державного інспектора в.о. начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Бахмутському, Лиманському, Слов`янському районах та м. Бахмут, Лимані і Слов`янську управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Супрунова С.О. при проведені перевірки дотримання вимог земельного законодавства ФГ "Максімус-1".

Обґрунтовуючи позов ФГ "Максімус-1" посилається на порушення відповідачем приписів Закону України від 5 квітня 2007 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», у тому числі у зв`язку з проведенням перевірки з підстав, не передбачених указаних Законом. Посилається на те, що відповідачем взагалі не проводилася перевірка. Вважає необґрунтованим те, що засівання пшениці - це рілля, що призводить до зміни виду використання землі у вигляді пасовища. Також вважає, що відповідачем не наведене конкретне порушення в нецільовому використанні орендованої землі і що саме треба усунути.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, яким просить відмовити в задоволенні адміністративного позову. Зазначає, що ГУ Держгеокадастру здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності шляхом проведення перевірок. За наслідками проведеної перевірки встановлено, що земельна ділянка (пасовища) закультивована та використовується для вирощування сільськогосподарських культур, про що свідчать пожнивні залишки пшениці, що є порушенням вимог земельного законодавства, а відповідальність за це передбачена пп. «і» п. 1 ст. 211 Земельного кодексу України. При цьому, посилається на те, що спеціальним нормативно-правовим актом, який унормовує покладеному на відповідача функцію контролю за використанням та охороною земель є Закон України від 19 червня 2003 року № 963-IV «Про державний контроль за використанням та охороною земель».

Від представників сторін надійшли заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Перешкоди для розгляду справи в судовому засіданні, визначені ст. 205 КАС України, - відсутні.

Приписами ч. 9 ст. 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Частиною 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені обставини, дійшов наступних висновків.

28 листопада 2017 року між ГУ Держгеокадастру у Донецькій області і ФГ «Максімус-1» укладений договір оренди земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебуває у запасі, за кадастровим номером :01:166:0010 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за межами населеного пункту Серебрянської сільської ради Бахмутського району Донецької області, при цьому в оренду передається земельна ділянки площею 50,5997 га пасовищ. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, обмеження щодо використання земельної ділянки - охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи площею 1,4777.

Зазначене підтверджується відповідним договором від 28.11.2017, актом приймання-передачі земельної ділянки від 28.11.2017, планом (схемою) меж земельної ділянки, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового майна № 107061235 від 11.12.2017.

25 жовтня 2019 року ГУ Держгеокадастру прийнятий наказ № 322-ДК «Про здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності», відповідно до якого слід здійснити державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів згідно проведеного моніторингу дотримання вимог земельного законодавства шляхом виїзду на місце стосовно використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності з кадастровим номером :01:166:0010 площею 50,5997 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Серебрянської сільської ради Бахмутського району Донецькій області.

Захід державного нагляду (контролю) доручено провести старшому державному інспектору - в.о. начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Бахмутському, Лиманському, Слов`янському районах та м. Бахмут, Лимані і Слов`янську управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Супрунову С.О. (далі - старший державний інспектор Супрунов С.О.).

25 жовтня 2019 року старшим державним інспектором Супруновим С.О., складений акт обстеження земельної ділянки № 322-ДК/334/АО/10/01/-19, за висновками якого земельна ділянка з кадастровим номером :01:166:0010 використовується ФГ «Максімус-1» із відхиленням від затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, а саме земельна ділянка (пасовища) закультивована та використовується для вирощування сільськогосподарських культур про що свідчать пожнивні залишки пшениці, що є порушенням вимог земельного законодавства, та зазначено, що відповідальність за це передбачена пп. «і» п. 1 ст. 211 Земельного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про землеустрій», ст. 37 Закону України «Про охорону земель). В акті зазначено, що перевірка проведена в присутності в.о. голови ФГ «Максімус-1» ОСОБА_1 , яка відмовилась від підпису, про що є відповідна відмітка в акті. Також на копії акта є відмітка, засвідчена підписом старшого державного інспектора Супрунова С.О. про те, що копію цього акту відправлено поштою 28 листопада 2019 року.

25 жовтня 2019 року старшим державним інспектором Супруновим С.О. складений акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки № 322-ДК/345/АП/09/01-19, за висновками якого зазначена земельна ділянка використовується ФГ «Максімус-1» із відхиленням від затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, а саме земельна ділянка (пасовища) закультивована та використовується для вирощування сільськогосподарських культур про що свідчать пожнивні залишки пшениці, що є порушенням вимог земельного законодавства, та зазначено, що відповідальність за це передбачена пп. «і» п. 1 ст. 211 Земельного кодексу України. В акті зазначено, що перевірка проведена в присутності в.о. голови ФГ «Максімус 1» Аврамченко П.Ю., яка відмовилась від підпису, про що є відповідна відмітка в акті. Також на копії акта є відмітка, засвідчена підписом старшого державного інспектора Супрунова С.О. про те, що копію цього акту відправлено поштою 28 листопада 2019 року.

25 листопада 2019 року старшим державним інспектором Супруновим С.О. складений протокол № 322-ДК/0133П/07/01/-19 про адміністративне правопорушення і прийнята постанова № 322/ДК/0128По/08/01/-19 про накладання адміністративного стягнення за порушення ОСОБА_1 , яка працює в.о. голови ФГ «Максімус-1», вимог пп. «і» п. 1 ст. 211 Земельного кодексу України.

Крім того, 25 листопада 2019 року відповідачем складений оскаржуваний в цій справі припис № 322-ДК/0230Пр/03/01/-9, в якому зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:166:0010 використовується ФГ «Максімус-1» із відхиленням від затверджених у встановленому порядку проектів землеустрою, а саме земельна ділянка (пасовища) закультивована та використовується для вирощування сільськогосподарських культур про що свідчать пожнивні залишки пшениці, що є порушенням вимог земельного законодавства, відповідальність за це передбачена пп. «і» п. 1 ст. 211 Земельного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про землеустрій», ст. 37 Закону України «Про охорону земель». У зв`язку з наведеним зобов`язано в 30-денний термін усунути виявлені порушення вимог земельного законодавства.

До суду надана копія рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2020 року, яке набрало законної сили 10 лютого 2020 року, у справі № 219/14399/19 за позовом ОСОБА_1 до старшого державного інспектора Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Супрунова Сергія Олександровича, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Указаним рішенням суду скасована постанова № 322-ДК/0128По/08/01/-19 від 25 листопада 2019 року старшого державного інспектора - в.о. начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Бахмутському, Лиманському, Слов`янському районах та м.м. Бахмуті, Лимані і Слов`янську управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Супрунова С.О. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст. 53-3 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

У рішенні Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2020 року зазначено, що факт того, що земельна ділянка (пасовище) закультивована та використовується для вирощування сільськогосподарських культур, про що свідчать пожнивні залишки пшениці, що зафіксовано у акті обстеження земельної ділянки за № 322-ДК/334/АО/10/01/-19 від 25.10.2019, не доводить того, що земельна ділянка використовується із відхиленням від затверджених в установленому порядку проектів землеустрою.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою та другою статті 2 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Відповідно до статті 187 ЗК України, контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Згідно зі статтею 188 ЗК України, державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Відповідно до підпункту 25-1 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності.

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель визначає Закон України від 19.06.2003 №963-IV «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (далі - Закон №963-IV), який спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Відповідно до статті 4 Закону №963-IV, об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Згідно зі статтею 6 Закону №963-IV, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю та виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням.

За змістом статті 9 Закону №963-IV, державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються, зокрема, шляхом проведення перевірок.

Частиною першою статті 10 Закону №963-IV визначено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право: - безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; - давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; - складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; - у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення; - викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства України; - передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення; - проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України; - звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що контроль за використанням та охороною земель є прямим обов`язком інспекторів; законодавством визначено перелік конкретних дій та заходів на вчинення яких уповноважено державних інспекторів.

Суд зазначає, що об`єктом перевірки була земельна ділянка, а не господарська діяльність позивача. При цьому, Держгеокадастр та його територіальні органи не відносяться до органів, визначених у частині другій статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року №877-V (далі - Закон №877-V).

Так, статтею 2 Закону №877-V визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Указаним Законом №877-V визначено чіткий перелік відносин, на які поширюється його дія. До вказаного переліку не входять відносини, що виникають під час здійснення державного контролю за використанням та охороною земель.

Отже, особливості та обмеження перевірок визначені у вказаному Законі №877-V не відносяться до здійснення Держгеокадастром та його територіальними органами перевірок дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель.

Ураховуючи те, що норми Закону №877-V стосуються безпосередньо сфери господарської діяльності суб`єктів господарювання та жодним чином не стосуються перевірок дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель, на спірні правовідносини розповсюджуються норми Закону №963-IV.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 09.07.2020 у справі №824/561/18-а, від 16.07.2020 у справі № 819/5/18 та від 11.08.2020 у справі № 818/1851/17.

При цьому, суд звертає увагу, спірні у вказаних справах правовідносини виникли після скасування наказів Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19 лютого 2013 року № 104 та від 12 липня 2012 року № 424, а тому у суду відсутні підстави для неврахування правових висновків Верховного Суду, викладених у вказаних постановах.

Посилання в оскаржуваному приписі на ст. 27 Закону України від 22 травня 2003 року № 858-IV «Про землеустрій» суд вважає безпідставним, оскільки ця стаття визначає права та обов`язки замовників документації із землеустрою.

Частинами 1-3 ст. 37 Закону України від 19 червня 2003 року № 962-IV «Про охорону земель» установлено, що власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов`язані здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України.

Використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється.

На землях сільськогосподарського призначення може бути обмежена діяльність щодо: вирощування певних сільськогосподарських культур, застосування окремих технологій їх вирощування або проведення окремих агротехнічних операцій; розорювання сіножатей, пасовищ; використання деградованих, малопродуктивних, а також техногенно забруднених земельних ділянок; необґрунтовано інтенсивного використання земель.

Відповідно до пп. «і» ч. 1 ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення: відхилення від затверджених в установленому порядку проектів землеустрою; використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без затверджених у випадках, визначених законом, проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь.

Зі акта перевірки від 25.10.2019 та оскаржуваного припису випливає, що, на думку відповідача, позивач відхилився від затверджених у встановленому порядку проектів землеустрою.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Проте ГУ Держгеокадастру не надано доказів того, що позивач відхилився від затверджених у встановленому порядку проектів землеустрою, зокрема, не надано відповідного проекту землеустрою. Тому суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного припису.

Крім того, суд зазначає, що індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частин першої статті 4 КАС України).

Відтак, припис - це обов`язкова для виконання письмова вимога уповноваженого органу щодо усунення порушень вимог законодавства. Заходи в приписі, спрямовані на усунення порушень вимог закону, а відтак, мають бути чітко сформульовані та конкретизовані.

Разом з тим, спірний припис містить висновки про виявлені під час проведення перевірки порушення вимог законодавства, однак, не містить визначення конкретних дій, обов`язкових до виконання для усунення виявлених порушень.

З огляду на правову природу припису, такий породжує правові наслідки (зокрема обов`язки) для свого адресата, а відтак, наділений рисами правового акта індивідуальної дії (з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документу, в якому вона міститься) і як такий акт може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення із відповідним позовом. При цьому "законність" припису передбачає його обґрунтованість.

У цій справі зміст спірного припису, який є індивідуально-правовим актом, а відтак породжує права і обов`язки для адресата, полягає в тому, щоб "усунути порушення вимог земельного законодавства", установлені уповноваженою особою. Додатково про обов`язковий характер цього припису свідчить застереження в ньому про те, що його невиконання є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Зазначивши в приписі про необхідність «усунути виявлені порушення вимог земельного законодавства» відповідач не вказав, які саме дії, та на підставі яких положень закону повинен здійснити позивач для усунення встановлених перевіркою порушення вимог законодавства.

З аналізу змісту оскаржуваного припису як акта індивідуальної дії випливає, що такий винесений з порушенням вимог законодавства щодо його змісту, оскільки є неконкретизованим.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 17 вересня 2019 року у справі №806/1723/18.

Отже, оскаржуваний припис є протиправним і підлягає скасуванню.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що в разі якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Суд, у цій справі, ураховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також ураховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до платіжного доручення № 88 від 06.12.2019 позивачем сплачений судовий збір за подання позову в розмірі 1921,00 грн.

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, стягненню на користь позивача підлягає 1921,00 грн понесених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Також позивач подав заяву, якою просить прийняти докази здійснення витрат на професійну правничу допомогу згідно зі ст. 143 КАС України.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132-139, 143, 241-246, 250, 255, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Фермерського господарства "Максімус-1" до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про скасування припису - задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати припис Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 322-ДК/0230Пр/03/01-19 від 25 листопада 2019 року.

Стягнути на користь Фермерського господарства "Максімус-1" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області суму судових витрат у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок.

Повне рішення суду складене і підписане 19 серпня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.О. Куденков