Справа № 300/2317/19
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/2317/19 пров. № А/857/4940/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

представника позивача Микитюка Р.В.,

представника відповідача Саган Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року (прийняте у м. Івано-Франківську суддею Остап`юком С.В. в порядку письмового провадження) в справі № 300/2317/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними і скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом та просив визнати протиправними і скасувати прийняте Івано-Франківською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206030/2019/000245/2 від 22.05.2019 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA206030/2019/00450.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ним було завезено на митну територію України вживаний автомобіль марки Peugeot, модель 280, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна дизель, об`єм двигуна 1398 см. куб., для розмитнення якого відповідачу було подано необхідний пакет документів та заявлено митну вартість за ціною придбання, що підтверджується відповідними документами. Проте, відповідач не погодився з цією ціною і прийняв рішення про коригування митної вартості автомобіля за резервним методом. Вважає це рішення протиправним, необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням порядку та без дотримання основних принципів митного регулювання.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржила Галицька митниця Держмитслужби, яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права та з неповним з`ясуванням обставин справи. Тому просила скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, під час здійснення митного контролю за поданою митною декларацією, по якій прийнято спірне рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, було дотримано усіх законодавчих вимог.

Зазначає, що при митному оформленні транспортного засобу позивачем подано платіжний документ на суму 1085 євро, а згідно рахунку-фактури вартість автомобіля складає 1685 євро. Митним органом направлено запит до спеціалізованого підрозділу для визначення митної вартості за VIN-кодами, за результатами чого митна вартість транспортного засобу складає 4150 євро, внаслідок чого оскаржуваними рішеннями здійсненого коригування митної вартості транспортного засобу та відмовлено у його митному оформленні за заявленою ціною.

Також зазначає, що суд не дослідив належним чином обставину щодо спрацювання ризику 105-2, що засвідчує занижену митну вартість, а також витяг із ЦБД, який виступав джерелом інформації в цьому випадку, і підтверджує, що вартість на подібні транспортні засоби (далі - ТЗ) вища, ніж заявлена декларантом. До суду подано доказ, який під час митного оформлення виступав джерелом інформації, і на основі чого проводився аналіз цінової політики.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не спростовують доводів позивача, викладених у позовній заяві, та оскаржуваного рішення суду першої інстанції; жодних доказів на обґрунтування порушенням судом першої інстанції при ухваленні цього рішення норм матеріального та процесуального права відповідач при поданні апеляційної скарги не надав.

У судовому засіданні представник позивача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, 30.07.2019 декларантом до митного оформлення електронну вантажну митну декларацію № UA206030/2019/404195 на легковий автомобіль марки Peugeot, модель 280, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна дизель, об`єм двигуна 1398 см. куб., бувшого у використанні.

На підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною договору в розмірі 1685 євро до електронної вантажної митної декларації подано: рахунок-фактуру (інвойс) № 1179 від 08.04.2019; Акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду) за №UA20903/2019/33617 від 17.05.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 30.10.2017; паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_3 від 14.10.2008; інші некласифіковані документи: 2019-20129 від 2105.2019, додаткова інформація про товар від 21.05.2019, квитанція № 085910041 від 15.04.2019, фото; копію митної декларації країни відправлення №19PL402010E0548140 від 17.05.2019.

22.05.2019 Івано-Франківська митниця ДФС, за результатами розгляду поданої декларантом вказаної митної декларації та доданих до неї документів здійснила коригування митної вартості транспортного засобу та винесла оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206030/2019/000245/2, яким визначила митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 4150 євро та відмовила у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю, про що оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA206030/2019/00450.

Згідно вказаних рішень митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості (стаття 64 Митного кодексу України). Джерело інформації: АСАУР ДФС Митна вартість товару нижча вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта євро, вартість 4150. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені пунктом 5 частини другої статті 55 та главою 4 Митного кодексу України.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що позивач належно обґрунтував та визначив митну вартість товару, який ввозився, що підтверджується поданими документами, а відповідач безпідставно, в порушення статті 58 МК України, здійснив визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За приписами частини першої статті 49 та частини першої статті 51 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами першою - другою статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 8 вказаного розділу.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; рахунок-фактура (інвойс); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, зокрема: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини перша - третя статті 53 МК України).

Разом з тим, статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина шоста статті 57 Кодексу).

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За приписами частини 1 статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Відповідно до частини другої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За приписами частини першої статті 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

Як видно із матеріалів справи, позивач придбав, 08.04.2019, транспортний засіб марки Peugeot, модель 280, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна дизель, об`єм двигуна 1398 см. куб., бувшого у використанні у Франції через автомобільний аукціон Alcopa Auktion за ціною 1685 євро, номер продажу 1 179 сплативши, 08.04.2019, з власної банківської картки 600 євро як гарантію виконання зобов`язань, що підтверджується банківськими виписками з рахунків позивача, та 09.04.2019 позивачем сплачену решту суми вартості автомобіля в розмірі 1085 євро, що підтверджується платіжним дорученням по системі SEPA, номер переказу: 00-3.0, номер документа: 0380045, що спростовує твердження відповідач про те, що позивачем подано платіжний документ на суму 1085 євро, а згідно рахунку-фактури вартість автомобіля складає 1685 євро.

Проте, відповідач скоригував визначену позивачем митну вартість вищезазначеного транспортного засобу з 1685 EUR до 4150 EUR, взявши за основу для коригування відомості з ЦБД для подібних, ідентичних ТЗ, які були вищі від заявленої.

При цьому, у представника відповідача обґрунтований сумнів щодо невірного визначення декларантом митної вартості товару виник, зокрема, у зв`язку із тим, що заявлена митна вартість товару не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості цього транспортного засобу, яка згенерована АСАУР.

Верховним Судом у постанові від 20.02.2018 у справі № 809/1884/16 викладена правова позиція, згідно якої посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Дослідивши надані позивачем документи, суд дійшов висновку, що у відповідача були наявні всі документи для визначення митної вартості за ціною рахунку щодо транспортного засобу, який імпортується, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями частиною першою статті 58 МК України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною рахунку-фактури.

На підставі наведеного, суд зазначає, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною рахунку-фактури, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Аналізуючи зазначені вище норми законодавства та встановлені у справі обставини, колегія суддів дійшла висновку, що митний орган, всупереч приписам цих норм, не обґрунтував та не підтвердив належними доказами неможливість застосування основного та попередніх методів, хоча у митного органу були наявні достатні документи та інформація, відповідно до якої він міг визначити вартість імпортованого ТЗ.

Крім того, із додаткового аркуша до акту про проведення митного огляду товарів № UA20903/2019/33617 видно, що транспортний засіб марки Peugeot, модель 280, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна дизель, об`єм двигуна 1398 см. куб. на час митного огляду містив пошкодження, ознаки експлуатації: пошкодження ЛФП (лакофарбового покриття); забруднено оббивку салону та сидінь; пошкоджено капот, передній бампер, ліве переднє крило.

Жодних доказів про урахування цих пошкоджень під час корегування митної вартості автомобіля, суду відповідач не надав.

Колегія суддів зазначає, що визначена програмним забезпеченням вартість автомобіля може бути об`єктивною тільки тоді, коли митним органом при митному оформленні транспортного засобу врахована інформація про технічний стан транспортного засобу.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23.07.2019 у справі № 1140/3242/18.

Разом з тим, відповідачем не доведено обґрунтованість власних розрахунків, ні нормативно, ні фактично.

Відсутність обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для скасування рішення про коригування митної вартості товарів, про що свідчить правова позиція висвітлена у постановах Верховного Суду № 826/28024/15 від 18.12.2018, № 815/1670/17 від 21.12.2018, № 813/663/17 від 18.12.2018, № 815/228/17 від 21.12.2018 та № 820/1436/17 від 18.12.2018.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що наслідком наведених вище протиправних дій є безпідставне здійснення відповідачем визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу із застосуванням резервного методу в сумі 4150,00 EUR.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206030/2019/000245/2 від 22.05.2019 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA206030/2019/00450 є протиправними і підлягають скасуванню.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року у справі № 300/2317/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
М. А. Пліш
Постанова складена у повному обсязі 21 серпня 2020 року.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Дата