Справа № 460/3959/20
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 серпня 2020 року м. Рівне № 460/3959/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 31.03.2020 № 4, № 4. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.03.2020 року посадовими особами Головного управління ДПС у Рівненській області було проведено фактичну перевірку позивача за адресою м. Рівне, вул. Соборна, 233 з питань порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету. За результатами проведення фактичної перевірки було складено Акт від 13.03.2020р. № 561/17-00-13-04/ НОМЕР_1 . На підставі висновків акту, відповідачем винесені вищевказані спірні податкові повідомлення-рішення, якими до позивача застосовані штрафні санкції. Ці рішення, на думку позивача, є протиправними, оскільки в країні був встановлений карантин, а згідно чинного законодавства, штрафні санкції за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня по 31 травня 2020 року, не застосовуються. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечив проти заявлених позовних вимог. Зокрема вказав, що Акт про результати фактичної перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_1 № 561/17-00-13-04/ НОМЕР_1 складено 13.03.2020р., при цьому Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби» № 533-ІХ, яким Підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктами 52-1-52-5 набрав чинності 18.03.2020 року. Таким чином, ні на дату видачі наказу, ні на дату складання акту фактичної перевірки № 561/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 13.03.2020 року не існувало обмежень, встановлений пунктом 52-1 Підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України. Окрім вищенаведеного. Відповідно до чинної з 18.03.2020 року по 02.04.2020 року редакції пункту 52-1 Підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня по 31 травня 2020 року, штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за: порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу; порушення правил обліку, виробництва та обігу пального або спирту етилового на акцизних складах, що застосовуються на загальних підставах; порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати. Отже, податкові повідомлення-рішення є правомірними, просить відмовити в позові повністю.

Позивач відповідь на відзив не подав.

Позовна заява надійшла до суду 01.06.2020.

Ухвалою суду від 05.06.2020 позов залишений без руху.

23.06.2020 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 23.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

29.07.2020 від відповідача надійшов відзив на позов.

Одночасно із відзивом на позов, відповідач подав клопотання про розгляд справи у судовому засіданні.

03.08.2020 ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, наведені в заявах по суті справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд враховує наступне.

У період з 12.03.2020 по 13.03.2020, посадовими особами Головного Управління ДПС у Рівненській області, відповідно до наказу від 12.03.2020 № 789, на підставі направлень від 12.03.2020 № 666/17-00-33-04, № 668/17-00-05-04, проведено фактичну перевірку позивача за адресою м. Рівне, вул. Соборна, 233 з питань порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету.

За результатами проведення фактичної перевірки був складений Акт від 13.03.2020 р. № 561/17-00-13-04/ НОМЕР_1 .

Із вказаного акту вбачається, зокрема, що в ході проведення перевірки, суб`єктом господарювання не проведено розрахункової операції через РРО; здійснено реалізацію алкогольних напоїв без відповідних документів на придбання (відсутні накладні) на загальну суму 18290грн; встановлений факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

На підставі акту фактичної перевірки, ГУ ДПС у Рівненській області прийняті: податкове повідомлення-рішення від 31.03.2020 № 4 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 36581грн за порушення вимог п.1, 2, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265), та податкове повідомлення-рішення від 31.03.2020 № 4 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 17000грн за порушення вимог ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі - Закон № 481).

Не погоджуючись з такими рішеннями контролюючого органу, ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з перелічених підстав.

Згідно п. 80.1 ст. 81 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи), копія наказу вручається платнику податків до початку проведення перевірки, а п.80.5 ст.80, п.80.1 ст. 81 Податкового кодексу України визначено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється, згідно із статтею 81 цього Кодексу. Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України визначено порядок проведення перевірки, перелік документів, які повинні бути пред`явлені перевіряючими при проведенні документальної або фактичної перевірки.

Правомірність проведення фактичної перевірки позивачем не оскаржується. У даній справі спірним є питання щодо правомірності застосування штрафних санкцій відповідачем до позивача згідно внесених змін до податкового законодавства у зв`язку із запровадженням у країні карантину, пов`язаного із короновірусною інфекцією.

За даного приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постановлено установити з 12 березня до 3 квітня 2020р. на усій території України карантин.

18.03.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID -19)» в редакції Закону № 533-ІХ від 17.03.2020 року, яким статтею 1 було внесено зміни до Підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України та доповнено, зокрема, пунктом 52-1 наступного змісту:

«52-1. За порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня по 31 травня 2020 року, штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за:

порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії;

відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу;

порушення правил обліку, виробництва та обігу пального або спирту етилового на акцизних складах, що застосовуються на загальних підставах;

порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Протягом періоду з 1 березня по 31 травня 2020 року платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Із викладеного слідує, що штрафні санкції, крім зазначеного виключення, не застосовуються у період з 1 березня по 31 травня 2020 року за порушення податкового законодавства.

Суд зауважує, що відповідно до п. 3.1 ст. 3 Податкового кодексу України, податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Матеріалами справи стверджується, що до позивача застосовані штрафні санкції за порушення Законів України ««Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Так, згідно із преамбули Закону України ««Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», цей Закон визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Отже, з огляду на положення п. 3.1 ст. 3 Податкового кодексу України, ні Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», ні Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», не належить до податкового законодавства, а регулює правовідносини у відповідних галузях господарської діяльності.

Разом з тим, підпунктами 19-1.1.4, 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19 ПК України встановлено, що контролюючі органи здійснюють:

контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів;

здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального;

Відповідно до пп. 20.1.11, 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право:

проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів;

застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, на відповідача покладені функції контролю за дотриманням суб`єктами господарювання Законів України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», та «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» із правом застосування, у разі виявлення порушення, передбачених цими законами фінансових (штрафних) санкцій (штрафів).

З врахуванням викладеного, суд уважає, що пункт 52-1 Підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, не звільняє платників податків від застосування до них фінансових санкцій за порушення вимог іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на податкові органи.

Щодо фактичних обставин справи.

Статтею 6 Закону № 265 передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою-суб`єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб`єктів малого підприємництва. Обов`язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Пунктом 177.10 статті 177 Податкового кодексу України встановлено, що фізичні особи-підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та додаткового обліку. Зокрема, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинні документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних обчисленням та сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 85.2 статті 85 Податкового кодексу України визначено, що платник податку зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону № 265, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжні чеків, жетонів тощо), при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадської харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені у такому обліку.

Актом перевірки встановлено, що на момент перевірки в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , відсутні документи на придбання (накладні на придбання) алкогольних напоїв на загальну суму 18290грн згідно з актом зняття залишків алкогольних напоїв від 21.02.2020.

Наведені обставини не заперечуються позивачем.

Отже, доводи відповідача про порушення позивачем вимог п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 року № 265 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: порушення встановленого законодавством порядку ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації та/або зберігання, що виразилось у відсутності документів на придбання товарів зазначених в акті зняття залишків алкогольних напоїв на суму 18290грн на момент перевірки за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , підтверджуються належними та допустимими доказами.

Згідно із приписами ст. 20 Закону № 265, до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Окрім цього, як слідує із акту фактичної перевірки, перед початком фактичної перевірки 12.03.2020 року о 14 год. 49 хв. була провела контрольна розрахункова операція відповідно до п. 80.4 ст. 80 Податкового кодексу України, а саме: при купівлі кави «Експресо» по ціні 15,00грн та 50 грамів коньяку «Старий Кахеті» на суму 40грн, розрахункова операція на суму покупки не проведена через реєстратор розрахункових операцій (РРО на момент перевірки відсутній), відповідний розрахунковий документ (фіскальний касовий чек), що підтверджує виконання розрахункової операції, не роздрукований, відповідно не виданий, натомість був виданий «гостинний рахунок» на суму «разом до сплати: 55,00грн».

Вказані обставини позивачем також не заперечуються.

Таким чином суд погоджується із встановленим в ході перевірки порушенням позивачем п. 1, 2 ст. 3 Закону № 265, відповідно до якого, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо), при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

- видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону № 265, за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи за правопорушення, вчинене вперше, - штраф одна гривня.

З врахуванням викладеного вище, відповідачем правомірно застосовано штрафні (фінансові) санкції за вказаним порушенням до позивача, тому податкове повідомлення-рішення від 31.03.2020 № 4 є правомірним та скасуванню не належить.

Щодо порушення позивачем вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Як встановлено в ході проведення фактичної перевірки, позивач здійснив реалізацію 50 грамів коньяку «Старий Кахеті» на суму 40,00грн без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

На спростування встановленого відповідачем порушення, позивачем не наведено будь-якого обґрунтування та не долучено жодних доказів.

Відповідно до положення ст. 15 Закону України № 481, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Згідно з абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону України № 481 , до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

За наведених обставин, суд погоджується із висновками акту перевірки щодо встановленого порушення позивачем вимог ст. 15 Закону України № 481 в частині реалізації алкогольного напою без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Отже, відповідач правомірно застосував штрафні (фінансові) санкції до позивача за вказане правопорушення, тому податкове повідомлення-рішення від 31.03.2020 № 4 є також правомірним та скасуванню не належить.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позивач, всупереч вимогам статті 77 КАС України, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, в той час як відповідачем правомірність прийнятих рішень підтверджено належними та допустимими доказами, тому позовні вимоги задоволенню не належать.

Підстави для застосування положень ст. 139 КАС України щодо розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 31 березня 2020 року № 4 та № 4 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (33023, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Відінська, 12; ).

Суддя Т.О. Комшелюк