Справа № 520/134/20
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

з питання відстрочення виконання судового рішення

"11" серпня 2020 р. справа № 520/134/20

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., за участі: секретаря - Стрєлка О.В., представника позивача - Щербини А.Ю., представника відповідача (заявника) - Ткаченко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача про відстрочення виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом

за позовом Головного управління ДПС у Харківській області
до Борівського комунального підприємства теплових мереж
простягнення 212183,93 грн., -
встановив:

Суб`єкт владних повноважень, Головне управління ДПС у Харківській області (далі за текстом - владний суб`єкт, позивач, контролюючий орган, адміністративний орган, Управління), у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу (з урахуванням уточнень) про стягнення з Борівського комунального підприємства теплових мереж 212.183,93 грн. коштів за податковим боргом з податку на додану вартість.

Рішенням суду від 18.02.2020р. позов було задоволено, стягнуто з Борівського комунального підприємства теплових мереж (ідентифікаційний код - 32468926; місцезнаходження - 63801, Харківська область, смт. Борова, вул. Поштова, буд. 3) на користь державного бюджету України кошти за податковим боргом у сумі 212.183 (двісті дванадцять тисяч сто вісімдесят три) грн. 93 коп.

21.07.2020р. до суду надійшла заява відповідача про відстрочення виконання вказаного рішення суду на один рік за дати його ухвалення, мотивоване наявністю обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення, а саме впровадженим в державі карантином, а також відкритим провадження у справі про банкрутство підприємства-відповідача.

Вирішуючи по суті питання з приводу відстрочення виконання рішення про стягнення коштів за податковим боргом, суд вважає, що до відносин, котрі склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Статтею 129-1 Конституції України проголошено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з ч. 1 ст. 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Положеннями ст. 378 КАС України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду (ч.1 ст.378); Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду (ч.2 ст.378); Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.3 ст.378); Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч.4 ст.378); Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови (ч.5 ст.378).

Оскільки норми КАС України не містять визначення термінів «відстрочення» та «розстрочення», то суд вважає за необхідне виходити із загальних правил, відповідно до яких і процедура розстрочення, і процедура відстрочення є по суті перенесенням календарної дати настання у відповідача по адміністративній справі (боржника за виконавчим провадженням) обов`язку виконати судовий акт.

Відмінність між указаними процедурами полягає у тому, що у разі застосування механізму відстрочення - строк виконання судового акту визначається однією календарною датою, а у разі застосування механізму розстрочення - декількома календарними датами із визначенням обсягу виконання у кожну із цих дат.

Окрім того, суд вважає, що механізм відстрочення за загальним правилом поза розумним сумнівом може бути застосований у тому разі, коли в матеріалах справи наявні неспростовні докази припинення у майбутньому дії тієї причини, котра у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку невідворотно спричинила неможливість виконання судового рішення або призвела до істотного ускладнення виконання судового рішення.

Натомість, механізм розстрочення підлягає застосуванню, насамперед, у тому разі, коли саме унаслідок власних дій боржника настануть зміни об`єктивної дійсності, котрі припинять дію тієї причини, котра у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку невідворотно спричинила неможливість виконання судового рішення або призвела до істотного ускладнення виконання судового рішення.

Разом із тим, суд вважає, що самі по собі ці відмінності не є достатньою правовою підставою для прийняття остаточного процесуального рішення з питання відтермінування строку виконання судового акту.

Тому, продовжуючи вирішення порушеного відповідачем питання, суд бере до уваги, що відповідачем не подано до суду ані доказів про повний перелік напрямків господарської діяльності Комунального підприємства та фактичне зупинення роботи у весняно-літній період часу, ані доказів відсутності надходжень коштів від споживачів - громадян саме у цей період часу, ані доказів існування серед кола споживачів виключно фізичних осіб - громадян.

Доказів на підтвердження того, що унаслідок вжиття конкретних організаційно-правових змін фінансовий стан Комунального підприємства покращиться матеріали справи не містять.

Доказів на підтвердження того, що унаслідок обов`язку виконувати норми чинного законодавства в частині дотримання заходів карантину спричинили суттєву зміну роботи Комунального підприємства в матеріалах справи не має.

Відтак, суд доходить до переконання про те, що неспростовних доказів припинення у термін до 18.02.2021р. дії тих причин, котрі у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку спричинили неможливість виконання судового рішення або призвели до істотного ускладнення виконання судового рішення, заявником до суду не подано.

Отже, у задоволенні заяви належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, 241-243, 248, 255, 295, 372, 378 КАС України, суд, -

ухвалив:

Заяву від 21.07.2020 р. про відстрочення виконання рішення суду по справі №520/134/20 - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення виготовлено в повному обсязі у порядку ч. 3 ст. 243 КАС України 17 серпня 2020 року; підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення, набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України, тобто негайно після підписання.

Суддя Сліденко А.В.