Справа № 420/7300/20
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2020-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7300/20
УХВАЛА

18 серпня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бутенко А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-28217-51 від 27.01.2020 року про сплату боргу у розмірі 7175,30 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-28217-51 від 27.01.2020 року про сплату боргу у розмірі 7175,30 грн.

Ухвалою суду від 14.08.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

14.08.2020 року, від Позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі вимоги Головного управління ДПС в Одеській області Ф-28217-51-У від 27.01.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Головного управління ДПС в Одеські області грошової суми 7175 грн. 30 коп. до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

В обґрунтування заяви зазначено, що вимогу Головного управління ДПС в Одеській області Ф-28217-51-У від 27.01.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Головного управління ДПС в Одеські області грошової суми 7175 грн. 30 коп., правомірність якої є предметом спору у цій справі, пред`явлено до примусового виконання до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), постановою старшого державного виконавця цього відділу відкрито виконавче провадження ВП №62639859 про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 7175 грн. 30 коп. Крім того, по даному виконавчому провадження постановлено стягнути з боржника виконавчий збір 717 гри. 53 коп. та мінімальні витрати виконавчого провадження 307 грн. 00 коп.

Позивач зазначає, що відкриття виконавчого провадження і дії, які вчиняються державним виконавцем при примусовому виконанні вимоги відповідача про сплату боргу, яка є предметом судового оскарження (арешт всіх рахунків у банківських установах), призвів до позбавлення позивача можливості нормального існування, неможливості отримати зарплату та розпоряджатися власними коштами.

Водночас, здійснення стягнення на підставі цього виконавчого документа призведе до майнових збитків, а відновлення порушеного права ОСОБА_2 у разі задоволення позову шляхом повернення сплачених коштів займатиме багато часу, призведе до значних зусиль та додаткових витрат.

Вказане свідчить, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі.

Вивчивши матеріали справи в частині, що стосується вирішення питання про забезпечення позову, суд вважає, що заява позивача підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є правомірність вимоги Головного управління ДПС в Одеській області Ф-28217-51-У від 27.01.2020 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Головного управління ДПС в Одеські області грошової суми 7175,30 грн.

Судом встановлено, що 29.07.2020 старшим державним виконавцем Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Франчук А.С. прийнято постанову, якою відкрито виконавче провадження ВП №62639859 про примусове виконання оскаржуваної у даній справі вимоги ГУ ДПС в Одеській області Ф-282І7-51-У від 27.01.2020 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Головного управління ДПС в Одеські області грошової суми 7175 грн. 30 коп.

29.07.2020 старшим державним виконавцем Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Франчук А. С. прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для ОСОБА_2 суму до сплати 307 грн. 00 коп.

29.07.2020 старшим державним виконавцем Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Франчук А. С. прийнято постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_2 у сумі 717 грн. 53 коп.

29.07.2020 старшим державним виконавцем Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Франчук А. С. прийнято постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_2 .

Також, судом встановлено, що 29.07.2020 ОСОБА_2 отримав на електронну пошту повідомлення від АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що видаткові операції за його рахунками зупинено на підставі постанови виконавчої служби про накладення арешту.

Таким чином, на думку суду, з 29.07.2020 ОСОБА_2 позбавлений права вільно володіти та розпоряджатися своїми коштами, тобто власним майном при існуванні спору про наявність податкового боргу, який вирішується в судовому порядку.

Згідно зі ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За цивільним законодавством України грошові кошти є різновидом речей, тому права володіння, користування та розпорядження грошовими коштами складають право власності.

Згідно зі ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пунктом 50 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі "Щокін проти України" визначено, що вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції по захист прав людини та основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а також передбачено, що позбавлення права власності можливе лише тільки на умовах, передбачених законом.

З наведеного випливає, що вимога органу державної влади про сплату Позивачем грошових коштів, яка є виконавчим документом і на підставі якої з Позивача може бути примусово стягнуто ці кошти, є втручанням держави у мирне володіння майном.

Способом захисту порушеного права власності Позивача у даному випадку є скасування протиправного рішення органу державної влади, тому саме із такими позовним вимогами Позивач і звернувся до суду.

Законність та правомірність втручання у його право на мирне володіння власними грошовими коштами є предметом судового розгляду у даній справі. Однак у разі, якщо з Позивача у примусовому порядку буде стягнуто грошові кошти, навіть за умови вирішення судом справи на користь останнього, необхідність повернення коштів, стягнутих на користь держави, призведе до значних зусиль та витрат позивача для поновлення порушених прав.

Таким чином, після примусового виконання оскаржуваної вимоги, навіть у випадку встановлення судом її протиправності, захист права власності Позивача вже буде значно утруднений. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо, зокрема, невжиття таких заходів може істотно ускладнити або унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача, за захистом яких він звернувся або має звернутись до суду.

Отже, існує об`єктивна необхідність у вжитті заходу забезпечення позову, оскільки виконавче провадження вже відкрито та державний виконавець зобов`язаний здійснити усіх дій, спрямованих на примусове стягнення боргу.

Відповідно до ч. 1 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може суттєво утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

У кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, суд має встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно ч. 4 статті 150 КАС України, подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено зупиненням стягнення на підставі виконавчого або іншого документа, за яким стягнення проводиться у безспірному порядку.

Суд зазначає, що Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду, розглянувши справу № 826/10936/18, у постанові від 24 квітня 2019 року виклав наступну правову позицію: заходи забезпечення позову можуть бути застосовані виключно за наявності однієї з підстав, визначених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, та мають бути співмірними з позовними вимогами та адекватними.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якої просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві здійснювати певні дії.

В контексті вищенаведеної позиції Верховного Суду зазначаємо, що зупинення стягнення на підставі виконавчого документа не спричиняє Відповідачеві жодних негативних майнових наслідків.

Також, суд звертає увагу на те, що забезпечення позову шляхом зупинення виконання на підставі вимоги Головного управління ДПС в Одеській області Ф-28217-51-У від 27.01.2020, жодним чином не є фактичним вирішенням спору по суті, оскільки не встановлює, не змінює та не припиняє жодних правовідносин. Вимога про сплату боргу (недоїмки) є правовою підставою для стягнення з боржника грошових коштів. Зупинення судом стягнення згідно цієї вимоги є лише тимчасовим заходом, що покликаний запобігти безпідставному стягненню з Позивача грошових коштів, а у випадку прийняття судом рішення про законність оскаржуваної вимоги та відмову у задоволенні вимог Позивача, вона залишиться чинною та підлягає виконанню у повному обсязі.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Зупинення процедури стягнення надасть можливість забезпечити збереження існуючого правового становища позивача та попередити можливе виникнення правової невизначеності у виниклих між сторонами правовідносинах у майбутньому.

Такий спосіб забезпечення позову, як зупинення стягнення на підставі виконавчого або іншого документа, за яким стягнення проводиться у безспірному порядку, повністю узгоджується з приписами частини 2 статті 151 КАС України, та є співрозмірним з заявленими позовними вимогами і відповідає меті інституту забезпечення адміністративного позову.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що заяву про забезпечення позову належить задовольнити шляхом зупинення стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 7175,30 грн. на підставі вимоги Головного управління ДПС в Одеській області Ф-28217-51-У від 27.01.2020.

Такі заходи забезпечення позову, мають тимчасовий порядок, та відповідно до ч. 6 ст. 157 КАС України такі заходи зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Керуючись ст.ст. 150-154, 156, 241-243 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Зупинити стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 7175,30 грн. на підставі вимоги Головного управління ДПС в Одеській області Ф-28217-51-У від 27.01.2020 року.

Роз`яснити, що дана ухвала діє до набрання судовим рішенням у вказаній справі законної сили.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню згідно з ч. 1 ст. 156 КАС України у порядку, встановленому законом для виконання судових рішень, та, відповідно до ч. 2 ст. 372 КАС України, є підставою для її виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Бутенко А.В.