Справа № 360/660/20
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року справа №360/660/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Казначеєва Е.Г., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року у справі № 360/660/20 (головуючий суддя І інстанції Шембелян В.С.), складеного в повному обсязі 06 квітня 2020 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області, за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області щодо нездійснення перерахунку пенсії за заявою від 06.08.2019 з зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи: на шахті «ім. С.М. Кірова» ВО «Стахановвугілля» з 24.10,1985 по 31.10.1985; з 01.02.1988 по 29.06.1991; з 30.08.1993 по 18.01.1995 та періоду роботи на шахті «Бежанівська» ВО «Стахановвугілля» з 23.01.1995 по 23.11.1998 та періоду служби в Радянській Армії з 16.11.1985 по 03.12.1987 на підставі уточнюючих довідок;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області провести перерахунок пенсії з дня подання заяви про перерахунок пенсії від 06.08.2019 з зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи: на шахті ім. С.М. Кірова ВО «Стахановвугілля» з 24.10.1985 по 31.10.1985; з 01.02.1988 по 29.06.1991; з 30.08.1993 по 18.01.1995 та періоду роботи на шахті «Бежанівська» ВО «Стахановвугілля» з 23.01.1995 по 23.11.1998 та періоду служби в Радянській Армії з 16.11.1985 по 03.12.1987 на підставі уточнюючих довідок (а.с. 193-200).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року позов задоволено. Визнано противоправними та скасовані рішення Управління Пенсійного Фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 16.09.2019 та від 19.09.2019, прийнятих у пенсійній справі № 857104, про відмову ОСОБА_1 в перерахунку його пенсії за його заявами від 21.02.2019 та від 06.08.2019. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за списком №1 періоди його роботи: на шахті «ім. С.М. Кірова» ВО «Стахановвугілля» з 24.10.1985 по 31.10.1985, з 01.02.1988 по 29.06.1991 та з 30.08.1993 по 18.01.1995, на шахті «Бежанівська» ВО «Стахановвугілля» з 23.01.1995 по 23.11.1998 та періоду служби в Радянській Армії з 16.11.1985 по 03.12.1987 на підставі відомостей його трудової книжки та уточнюючих довідок, доданих до заяв про перерахунок пенсії від 21.02.2019 та від 06.08.2019, та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дня звернення за перерахунком, тобто з 21.02.2019 (а.с. 193-200).

Не погодившись з судовим рішенням, Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року у справі № 360/660/20 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що до пільгового стажу зараховуються періоди роботи про які є інформація по спеціальному стажу в індивідуальних відомостях про застраховано особу (форма ОК-5), відтак відсутні підстави для зарахування періодів роботи на шахті ім. С.М. Кірова ВО «Стахановвугілля», шахті «Бежанівська» ВО «Стахановвугілля» та періоду проходження строкової військової служби.

Надані позивачем довідки видані на тимчасово окупованій території, відтак є недійсними (а.с. 205-207).

Сторони в судове зсідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

11 серпня 2020 року від позивача до канцелярії суду надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що в постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2019 по справі № 360/1859/19, що набрало законної сили, щодо правовідносин, які склалися між сторонами, судом встановлені такі обставини, що не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи відповідно до вимог ч.4 ст.78 КАС України (арк. спр. 45-49).

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області із заявою від 07 лютого 2018 року зареєстрованою за № 341 про призначення йому пенсії за віком, додавши до заяви документи, зазначені в розписці-повідомленні.

Протоколом управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 09 лютого 2018 року № 341 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах (робота за списком № 1) з 07 лютого 2018 року у розмірі 2423,49 грн.

Відповідно до протоколу від 09 лютого 2018 року № 341 та розрахунку стажу загальний стаж по 31 грудня 2017 року складає 25 років 11 місяців 19 днів, до якого входить військова служба 2 роки 0 місяців 11 днів, а пільговий стаж роботи на підземних роботах за списком № 1 складає 10 років 0 місяців 12 днів.

Розмір пенсії обчислено із заробітної плати (доходу) за період страхового стажу з 05 листопада 2001 року по 31 грудня 2017 року, про що свідчить розрахунок заробітку для обчислення пенсії.

Відповідно до абзацу другого пункту 4.3 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, яким передбачено, що після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії, рішенням управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 19 лютого 2019 року № 04 здійснено перерахунок розміру пенсії, розмір пенсії обчислено із заробітної плати (доходу) за період страхового стажу з 05 листопада 2001 року по 31 січня 2018 року. Внаслідок проведеного перерахунку загальний стаж по 31 січня 2018 року склав 26 років 00 місяців 19 днів, до якого входить військова служба 2 роки 0 місяців 11 днів, а пільговий стаж роботи на підземних роботах за списком № 1 склав 10 років 1 місяць 13 днів. Розмір призначеної пенсії з 07 лютого 2018 року становить 3480,00 грн. щомісячно, про що свідчать відомості з ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії

21 лютого 2019 позивач звернувся до управління із заявою від 20 лютого 2019 року до якої додав довідки з архівів щодо періоду роботи з серпня 1984 року по червень 1991 року, з серпня 1993 року по січень 1995 року на шахті "ім. С.М. Кірова" виробничого об`єднання "Стахановвугілля" та з січня 1995 року по листопад 1998 року на шахті "Бежанівська" виробничого об`єднання "Стахановвугілля" для перерахунку його пенсії.

Листом від 28 лютого 2019 року за № 70/Г-7 управління надало позивачу відповідь на його заяву, в якій зазначено, що врахувати надані довідки (від 30 травня 2018 року № 402-403, № 406-407, № 413-414, № 183, № 187-188, № 911-912) про пільговий стаж та заробітну плату за вказані періоди роботи не можливо у зв`язку з тим, що їх видано установою, що знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території.

Не погодившись з зазначеними діями управління позивач звернувся до суду та постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2019 по справі № 360/1859/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 лютого 2019 року про перерахунок пенсії та прийняти рішення відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 з урахуванням додаткових довідок про пільговий стаж роботи та служби в Радянській Армії (а.с.45-49).

Таким чином, суд зобов`язав відповідача врахувати додані позивачем до заяви від 21.02 2019 довідки та (від 30 травня 2018 року № 402-403, № 406-407, № 413-414, № 183, № 187-188, № 911-912) та прийняти рішення по суті звернення про перерахунок пенсії. Апеляційним судом встановлено, що дані пільгового періоду, зазначені в довідках, повністю збігаються з записами в трудовій книжці та отримані на підприємствах, в яких позивач працював в зазначений в довідках період.

06.08.2019 (до прийняття відповідачем рішення за заявою позивача від 21.02 2019 на виконання рішення суду) позивач подав до управління заяву встановленої форми з аналогічними вимогами про перерахунок його пенсії з зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи: на шахті «ім. С.М. Кірова» ВО «Стахановвугілля» з 24.10,1985 по 31.10.1985; з 01.02.1988 по 29.06.1991; з 30.08.1993 по 18.01.1995 та періоду роботи на шахті «Бежанівська» ВО «Стахановвугілля» з 23.01.1995 по 23.11.1998, згідно з розпискою додав такі довідки: від 30.05.2018 № 402-403, № 406-407, № 413-414, № 183 (а.с.43,44).

Рішенням управляння від 14.08.2019 № 857104 відмовлено позивачу в перерахунку пенсії з урахуванням пільгового стажу та зазначено, що відповідачем, враховуючи постанову Першого апеляційного адміністративного суду по справі № 360/1589/19 та службову записку № 58 від 31.07.2019 розглянуто заяву від 06.08.2019 та неможливо провести перерахунок пенсії з урахуванням зазначених періодів роботи до пільгового стажу, оскільки відділ обслуговування громадян не надав додаткових довідок про пільговий стаж роботи (а.с.54).

23.08.2019 позивачем на рішення управління від 14.08.2019 подано скаргу до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якій зазначено, що ним були додані до заяви про перерахунок пенсії від 06.08.2019 року довідки, що підтверджують пільговий стаж (а.с.55-57).

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області надало відповідь від 23.09.2019 року № 775/Г-П на скаргу від 23.08.2019 скаргу, в якій зазначило, що на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2019 по справі № 360/1589/19 рішенням управління позивачу відмовлено в проведенні перерахунку пенсії за заявою від 21.02.2019 року, а надані уточнюючі довідки не створюють правових наслідків, оскільки видані установою, що знаходиться на тимчасово окупованій території (а.с.63,64).

16.09.2019 на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду № 360/1589/19 від 23.07.2019 року по пенсійній справі № 857104 управління винесено рішення «Про відмову в перерахунку пенсії з урахуванням пільгового стажу» за заявою від 21.02.2019, зазначивши, що надані позивачем уточнюючі довідки про пільговий стаж не створюють правових наслідків, оскільки видані установою, що знаходиться на тимчасово окупованій території (а.с.66,67).

19.09.2019 управлінням прийнято рішення на заміну рішення від 14.08.2019, в якому зазначено, що управлінням відмовлено позивачу в перерахунку пенсії за заявою від 06.08.2019 з урахуванням пільгового стажу, оскільки надані позивачем пільгові довідки не створюють правових наслідків (а.с.70).

Отже, з урахуванням встановлених судом обставин, відповідачем всупереч вимогам рішення суду від 22.07.2019 по справі № 360/1859/19, що набрало законної сили, прийнято рішення від 16.09.2019 про відмову в перерахунку пенсії позивачу без урахування довідок про підтвердження його пільгового стажу від 30 травня 2018 року № 402-403, № 406-407, № 413-414, № 183, № 187-188, № 911-912, оскільки вони видані установою, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

Крім того, до прийняття відповідачем рішення від 16.09.2019 за заявою позивача від 21.02.2019 на виконання рішення суду, ним окремо розглянуто аналогічне за змістом звернення позивача від 06.08.2019 про перерахунок пенсії за той самий період з тих самих підстав і прийнято аналогічне оскаржене рішення про відмову в перерахунку пенсії в остаточній редакції від 19.09.2019.

Таким чином, як встановлено судом, на сьогодні існують два аналогічні рішення відповідача від 16.09.2019 та від 19.09.2019 за аналогічними зверненнями позивача про відмову йому в перерахунку пенсії з аналогічних підстав, при цьому відповідач розглядав ці заяви про перерахунок пенсії не в черговості їх подання і з порушенням вимог рішення суду про врахування вказаних довідок при прийнятті рішення по суті звернення.

З урахуванням заявлених позивачем вимог, спірними періодами пільгового стажу позивача є періоди його роботи на шахті «ім. С.М. Кірова» ВО «Стахановвугілля» з 24.10.1985 по 31.10.1985; з 01.02.1988 по 29.06.1991; з 30.08.1993 по 18.01.1995, на шахті «Бежанівська» ВО «Стахановвугілля» з 23.01.1995 по 23.11.1998 та період служби в Радянській Армії з 16.11.1985 по 03.12.1987.

Приймаючи спірне рішення суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи підтверджують його право на перерахунок його пенсії на пільгових умовах з зарахуванням вищевказаних періодів роботи на шахтам до пільгового стажу та період служби, відмова відповідача у перерахунку пенсії є протиправною, а рішення пенсійного органу такими, що підлягають скасуванню з зобов`язанням зарахування спірних періодів та здійснення перерахунку пенсії з 21 лютого 2019 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць - чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи, при звернені з 01.04.2018 по 31.03.2019, не менше 21 року 6 місяців, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

Згідно статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 містить наступні записи щодо спірних періодів роботи позивача (а.с.21-29):

шахта «ім. С.М. Кірова» ВО «Стахановвугілля»:

- 24.10.1985 переведено на посаду слюсаря підземного з повним робочим днем під землею (запис № 4);

- 31.10.1985 звільнено з посади у зв`язку з призовом на військову службу (запис ; 5);

- в період з 16.11.1985 по 03.12.1987 позивач проходив військову службу в лавах Радянської Армії (запис № 6);

- 01.02.1988 прийнято електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем на підземних роботах (запис № 7);

- 01.10.1990 переведено учнем прохідника підземного з повним робочим днем на підземних роботах (запис № 8);

- 19.12.1990 переведено прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем на підземних роботах (запис № 9);

- 29.06.1991 звільнено за переводом (запис № 10);

- 30.08.1993 прийнято на посаду прохідника 5 розряду підземного з повним робочим днем на підземних роботах (запис № 16);

- 18.01.1995 звільнено у зв`язку з переводом на шахту «Бежанівська» ВО «Стахановвугілля» (запис № 17);

шахта «Бежанівська» ВО «Стахановвугілля»:

- 23.01.1995 прийнято на посаду підземного гірського майстра з повним робочим днем в шахті (запис № 18);

- 08.08.1996 переведено підземним заступником начальника дільниці з повним робочим днем в шахті (запис № 19);

- 20.02.1997 переведено учнем підземного гірника дільниці підготовчих робіт з повним робочим днем в шахті (запис № 20);

- 30.09.1998 переведено підземним гірником дільниці підготовчих робіт з повним робочим днем в шахті (запис № 21);

- звільнено у зв`язку зі скороченням штату (запис № 22).

Записів щодо проведення атестації робочого місця позивача його трудова книжка не містить.

Для підтвердження пільгового стажу роботи позивачем за спірні періоди надано уточнюючі довідки від 30 травня 2018 року № 402, № 403, № 406, № 407, № 413, № 414, № 183, № 187, № 188, № 911, № 912, видані «государственным унитарным предприятием Луганской Народной Республики «Центруголь» з первинними документами (а.с.72-95).

В довідці від 30.05.2018 зазначено, що «распоряжением СМ ЛНР от 05.04.2016 № 319-р за ГУП ЛНР «Центруголь» закреплены архивные документы ликвидированой шахты им. С.М. Кирова» та «приказом ГУП ЛНР «Центруголь» от 11.05.2016 № 62 право выдачи архивных справок по документам, находящимся на хранении в архиве, возложено на работников ГУП ЛНР «Центруголь» (а.с.96).

Відтак, записи у трудовій книжці позивача містять повну інформацію щодо періодів його роботи на шахті «ім. С.М. Кірова» ВО «Стахановвугілля» з 24.10.1985 по 31.10.1985; з 01.02.1988 по 29.06.1991; з 30.08.1993 по 18.01.1995, на шахті «Бежанівська» ВО «Стахановвугілля» з 23.01.1995 по 23.11.1998 та період служби в Радянській Армії з 16.11.1985 по 03.12.1987 на посадах, які належить до посад за Списком № 1, стаж роботи на яких підлягає зарахуванню до пільгового стажу при вирішенні питання щодо пенсійного забезпечення особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 р. №442 затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, пунктом 2 якого визначено, що відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та розробленими на його виконання Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 р. № 41.

З аналізу вище вказаних нормативних актів вбачається, що атестація робочих місць полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Порядок та умови проведення такої атестації набули чинності з 21.08.1992. Проведення атестації робочого місця за спірні періоди роботи законодавством не вимагалась.

Відтак, вищевказані періоди роботи позивача мають бути зараховані до пільгового стажу позивача.

Щодо не зарахування відповідачем періодів роботи позивача: з 30.08.1993 по 18.01.1995, на підставі уточнюючої довідки від 30.05.2018 № 406, та з 23.01.1995 по 23.11.1998, на підставі уточнюючої довідки від 30.05.2018 № 183, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ " Про пенсійне забезпечення" та згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Судом встановлено, що записи трудової книжки позивача не містять інформації щодо проведення атестації робочого місця позивача для підтвердження пільгового характеру роботи в періоди з 30.08.1993 по 18.01.1995 та з 23.01.1995 по 23.11.1998.

Судом встановлено, що надані позивачем уточнюючі довідки від 30.05.2018 № 183 та № 406, видані «государственным унитарным предприятием Луганской Народной Республики «Центруголь», про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, містять всі необхідні відомості, передбачені Порядком № 637, щодо роботи позивача в періоди з 30.08.1993 по 18.01.1995 та з 23.01.1995 по 23.11.1998 на пільгових умовах, з зазначенням первинних документів, на підставі яких вони видані (а.с.72,73, 85).

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконним і недійсним, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад реєстрації народжень, смертей і шлюбів". Так, у справі "Лоізіду проти Туреччини" (Loizidou v. Turkey 18.12.1986 &45) ЄСПЛ обмежився коротким пунктом посилання на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то, у правах Кіпр проти Туреччини" ( Cyprus v. Nurkey 10.05/2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та в подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de fackto та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше, означало б зовсім позбавити людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" ( Cyprus v. Turkey 10.05.2001&92).

Спираючись на сформульований у вищезазначеній справі підхід, Європейський суд з прав людини у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) зауважив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]".

Відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 № 1207-VII та постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями" від 17.03.2015 № 254-VIII, територію Автономної Республіки Крим та окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської області, визнано тимчасово окупованими територіям.

Згідно з частиною 2 та частиною 3 статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки уточнюючої довідки № 5/58 від 20.10.2016, виданої установою, що знаходяться на окупованій території, як доказ, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на пенсійне забезпечення.

Таким чином, довідки від 30.05.2018, які підтверджують пільговий період роботи позивача у період є належними доказами у справі.

Щодо не зарахування періоду служби позивача у лавах Радянської армії з 16.11.1985 по 03.12.1987, суд зазначає наступне.

Згідно із абзацом 2 частини 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічні положення викладені в частині 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, згідно якої військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Із записів трудової книжки позивача судом встановлено, що позивач з 16.11.1985 по 03.12.1987 проходив службу у лавах Радянської армії та на момент призову на строкову військову службу працював за професією та займав посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Тому позивач мав право на зарахування періоду проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Отже, період проходження строкової військової служби з 16.11.1985 по 03.12.1987 підлягає зарахуванню позивачу до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на підставі записів трудової книжки позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що ефективним способом відновлення порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу за списком №1 періоди роботи позивача: на шахті «ім. С.М. Кірова» ВО «Стахановвугілля» з 24.10.1985 по 31.10.1985, з 01.02.1988 по 29.06.1991 та з 30.08.1993 по 18.01.1995, на шахті «Бежанівська» ВО «Стахановвугілля» з 23.01.1995 по 23.11.1998 та періоду служби в Радянській Армії з 16.11.1985 по 03.12.1987 на підставі відомостей його трудової книжки та уточнюючих довідок, доданих до заяв про перерахунок пенсії від 21.02.2019 та від 06.08.2019, та здійснити перерахунок пенсії позивача з дня звернення за перерахунком, тобто з 21.02.2019 (дати першого звернення позивача).

Посилання апелянта на те, що пільговий стаж має бути врахований лише при наявності інформації по спеціальному стажу в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5), є незмістовними з огляду на вищевказані судом механізми зарахування пільгового стажу (на підставі трудової книжки, довідок) та з огляду на те, що форма ОК-5 була введена в дію лише з 2002 року, а спірні періоди роботи позивача охоплюють період до її впровадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Водночас, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, обов`язку доказування правомірності спірних рішень не виконано.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року у справі № 360/660/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 серпня 2020 року.

Судді Т.Г.Арабей

Е.Г. Казначеєв

Г.М. Міронова