Справа № 580/3214/19
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 580/3214/19

адміністративне провадження № К/9901/20782/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шевцової Н.В.,

суддів: Смоковича М.І., Соколова В.М.

перевірив касаційну скаргу Виконавчого комітету Смілянської міської ради на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2020 року у справі № 580/3214/19 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Смілянської міської ради, міського голови м. Сміли Цибко Олексія Олександровича, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Смілянської міської ради, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача 2 №195-к від 12 вересня 2019 року, про скасування розпорядження від 11.09.2019 про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян виконавчого комітету Смілянської міської ради;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача 2 №196-к від 12 вересня 2019 року про скасування розпорядження №192-к від 11 вересня 2019 року "Про переведення ОСОБА_1 із посади радника міського голови на посаду начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян виконавчого комітету Смілянської міської ради із 12 вересня 2019 року;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача 2 №197 - к від 12 вересня 2019 року про звільнення позивача із посади радника міського голови із 12 вересня 2019 року відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України;

- поновити позивача на посаді начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області із 12 вересня 2019 року;

- стягнути із виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу;

- рішення в частині поновлення позивача на посаді начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області та присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

26 лютого 2020 року рішенням Черкаського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження міського голови м. Сміли Цибка Олексія Олександровича №196-к від 12 вересня 2019 року про скасування розпорядження №192-к від 11 вересня 2019 року «Про переведення ОСОБА_1 » із посади радника міського голови на посаду начальника відділу діловодства контролю та звернень громадян виконавчого комітету Смілянської міської ради із 12 вересня 2019 року.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження міського голови м. Сміли Цибка Олексія Олександровича №197-к від 12 вересня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 із посади радника міського голови із 12 вересня 2019 року відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян виконавчого комітету Смілянської міської ради із 12 вересня 2019 року.

Стягнуто з виконавчого комітету Смілянської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 60154 (шістдесят тисяч сто п`ятдесят чотири) грн. 20 коп.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян виконавчого комітету Смілянської міської ради та присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць 10984 (десять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 68 коп., - допущено до негайного виконання.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду відповідачем подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 17 серпня 2020 року.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У свою чергу, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема справи у спорах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Предметом розгляду цієї справи є правомірність звільнення позивача з посади начальника відділу діловодства, контролю та звернень громадян виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області.

Позивач не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище у розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції». Згідно з останньою під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, зокрема віднесено особи, посади яких частиною першою статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" віднесені до першої - третьої категорій посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першою статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад: перша категорія - посади Київського міського голови, голів обласних рад та Севастопольського міського голови; друга категорія - посади Сімферопольського міського голови, міських (міст - обласних центрів) голів; заступників голів обласних рад та Севастопольського міського голови, заступника міського голови - секретаря Київської міської ради; третя категорія - посади перших заступників та заступників міських голів (міст - обласних центрів) з питань діяльності виконавчих органів ради; секретарів міських (міст - обласних центрів та міста Сімферополя) рад, міських голів (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення, крім міст - обласних центрів), голів районних, районних у містах рад; керуючих справами виконавчих апаратів обласних та Севастопольської міської рад.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування убачається, що посада позивача відноситься до шостої категорій посад в органах місцевого самоврядування, а отже не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище у розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином, характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі за позовом ОСОБА_1 , як у справі незначної складності, не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідач у касаційній скарзі не наводить підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають перегляду в касаційному порядку.

Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Разом з тим, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зважаючи на те, що оскаржувані судові рішення ухвалені у справі, яка процесуальним законом віднесена до категорії справ незначної складності, а з наведених у касаційній скарзі мотивів й доданих до неї матеріалів не вбачається наявності передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин, у відкритті касаційного провадження у даній справі необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Виконавчого комітету Смілянської міської ради на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2020 року у справі № 580/3214/19 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Смілянської міської ради, міського голови м. Сміли Цибко Олексія Олександровича, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Шевцова

Судді М.І. Смокович

В.М. Соколов