Справа № 540/1797/20
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2020-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/1797/20

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Попова В.Ф.,

секретар: Рябчич А.М.,

за участю:

представників позивача - Соценко Л.Г., Корнелюка В.В,

представниці відповідача ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі - Бондар І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврида-Плюс" до Державної податкової служби України, Головного Управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання дій протиправними,

встановив:

ТОВ "Таврида-Плюс" (далі Позивач) звернулось в суд з адміністративним позовом до ДПС України, ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними дій щодо включення Позивача до плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2020 рік.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представники позивача зазначили, що відповідачі протиправно включили до плану-графіка планових перевірок ТОВ "Таврида-Плюс" як таке, у якого наявні 4 критерії ризику несплати податків високого ступеню та 2 критерії ризику несплати податків середнього ступеню. У ТОВ "Таврида-Плюс" при здісненні господарської діяльності, нарахуванні та сплаті податків, відсутні обставини які дають підстави для віднесення товариства по таким критеріям до ризикових. Посилаючись на ст.ст. 75,77 ПК України, Порядок формування плану-графіку проведення документальних перевірок № 524 від 02.06.2015 року (далі Порядок - 524) вважає дії відповідачів протиправними та просить задовольнити позовні вимоги.

Представниця ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі заперечувала проти позовних вимог та зазначила, що остання документальна планова перевірка позивача була проведена більше 10 років тому. За наявності інформації щодо участі позивача у схемах постачання та використання сумнівного податкового кредиту, схемах мінімізації податкових зобов`язань, наявності раніше прийнятого рішення про анулювання свідоцтва платника ПДВ, показників фінансової звітності, наявності кримінальних проваджень по контрагентам, позивача було включено до плану-графіка планових документальних перевірок як ризикового.

Від ДПС України до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого позовні вимоги не визнали з підстав у ньому зазначених та які повністю співпадають із запереченнями ГУ ДПС у Херсонській області.

Судом встановлено, що відповідно до плану-графіка проведення документальних перевірок платників податків, затвердженого Головою ДПС України та оприлюдненому на офіційному вебпорталі ДПС 24.12.2019 року, ТОВ "Таврида-Плюс" включено в перелік платників податків які підлягають перевірці. Наказ щодо призначення та проведення перевірки згідно плану-графіка не приймався.

Ці обставини не спростовуються сторонами.

Заслухавши сторони, дослідивши заяви по суті, докази надані сторонами та приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Як вже було зазначено, позивач за відсутності наказу податкового органу про призначення та проведення перевірки відповідно до плану-графіка, оскаржує лише включення у цей план-графік не погоджуючись з критеріями по яким його віднесено до ризикових.

В судовому засіданні на питання: "В чому позивач вбачає порушення його прав та інтересів таким включенням до плану-графіка перевірок і яке порушене право підлягає захисту?", представники позивача пояснили, що вони не згодні з інформацією яку використовують відповідачі при віднесенні їх до ризикових, оскільки вона не відповідає дійсності, що і розглядають як порушення їх прав.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у тому числі й рішення органу місцевого самоврядування, що є предметом цього спору.

Положеннями частини першої статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16, постанові ВС КАС від 15 серпня 2019 року у справі №1340/4630/18.

Суд вважає, що звернення до позивача до суду з такими позовними вимогами є передчасним, оскільки відсутнє рішення суб`єкта владних повноважень наслідком прийняття якого є порушення прав позивача.

План-графік не є рішенням суб`єкта владних повноважень яке порушує права чи інтереси платника податків, а лише є проміжним рішенням, формування та опублікування якого є обов`язковою умовою для призначення та проведення планової документальної перевірки. Така перевірка може бути призначена наказом територіального органу ДПС, який на момент розгляду справи не приймався.

На думку суду план-графік є також інформацією/попередженням для платників податків про проведення документальної перевірки, але не тягне за собою жодних правових наслідків які впливають на права та інтереси позивача.

Суд зазначає, що тільки прийняття наказу про призначення та проведення перевірки у відповідності до норм ПК України у позивача виникає право на його оскарження в судовому порядку і лише тоді судом будуть розглянуті підстави призначення такої перевірки на які позивач посилається у цій справі.

З цих причин суд не дає оцінку обґрунтуванням позивача та запереченням відповідачів, що стосуються критеріїв ризиковості як підстав для включення у план-графік.

Суд погоджується з позицією представника ГУ ДПС у Херсонській області, що на етапі включення платника податків до плану-графіку планових перевірок на підставі наявної у податкового органу інформації та фінансової звітності такі дії є його дискреційними повноваженнями, які він здійснює на підставі ст. 20 ПК України.

Так, відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Керуючись нормами ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки в межах повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених Кодексом.

Відповідно до п. 77.2 ст. 77 ГЖ України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний.

Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Відповідно до пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, згідно вимог Порядку формування плану - графіка проведення документальних перевірок платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.06.2015 № 524

Відповідно до п. 3 Порядку №524, проекти річних планів-графіків складаються територіальними органами ДФС не пізніше 01 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки, квартальних планів-графіків - не пізніше 20 числа останнього місяця поточного кварталу засобами інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС.

Відповідно до п. 3 Порядку №524, разом з проектом плану-графіка (коригування плану-графіка) формуються інформаційно-аналітичні довідки за кожним платником податків з використанням інформаційно- телекомунікаційних систем ДФС.

Затверджений план-графік є обов`язковим для виконання всіма підрозділами територіальних органів ДФС.

Згідно зі ст. 77 Податкового кодексу та відповідно до Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.06.2015 №524, ТОВ «Таврида Плюс» було включено до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на 2020 рік, як платника податків, як такого що має 4 критерії ризику несплати податків високого ступеня та 2 критерії ризику несплати податків середнього ступеня.

Таким чином відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб визначений ПК України.

Суд відхиляє посилання представників позивача на правові позиції Верховного суду викладені у справах № 813/1946/17, № 520/3161/19, оскільки у цих справа предметом оскарження були не тільки дії по включенню у графік перевірок, а і накази про призначення документальних перевірок, що відсутнє у цій справі і саме це є однією з причин відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 242-247 КАС України, суд

вирішив:

Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову ТОВ «Таврида Плюс» до ДПС України, ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними дій щодо включення Позивача до плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2020 рік.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 20 серпня 2020 р.

Суддя В.Ф. Попов

кат. 111000000