Справа № 520/8861/2020
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 серпня 2020 р. № 520/8861/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зоркіної Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з зазначеним адміністративним позовом , у якому просить суд:

визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо відмови у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до ст.21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» та скасувати рішення № 2104 від 05.06.2020 відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати з 01.06.2020 дострокову пенсію за віком на підставі статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захист ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні».

Позовні вимоги мотивовано тим, що вона звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком достроково на підставі статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні». Однак, відповідач відмовив у призначенні пенсії внаслідок відсутності підстав для дострокового призначення пенсії за віком на умовах статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», посилаючись на те, що на даний час відсутній механізм реалізації рішення Конституційного Суду України від 22.05.2018 № 5-р/2018 та роз`яснення щодо порядку призначення дострокової пенсії. Позивач вважає зазначену відмову в призначенні достроково пенсії за віком протиправною, оскільки вважає, що у нього наявні всі обов`язкові підстави для призначення достроково пенсії за віком, які передбачені статтею 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», в редакції, яка діяла до 01.01.2015, оскільки є звільненою з роботи за станом здоров`я, вік позивачки на дату звільнення складав 58 років 9 місяців, загальний трудовий стаж становив понад 40 років.

Ухвалою від 13.07.2020 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем надано відзив на адміністративний позов, у якому зазначено про відсутність підстав для дострокового призначення пенсії за віком на умовах статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», оскільки на даний час відсутній механізм реалізації рішення Конституційного Суду від 22.05.2018 № 5-р/2018 та роз`яснення щодо порядку призначення дострокової пенсії та як наслідок відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У період з 27.07.2020 по 17.08.2020 головуюча по справі суддя перебувала у відпустці, відповідно справа розглядається у перший робочий день.

Суд, розглянувши відповідно до вимог ст.263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

Позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наказом від 18.05.2020 № 2172-к на підставі п.2 ст.40 КЗпП України позивачка звільнена з посади начальника Чугуївського відділення АТ «Райффайзен Банк Аваль» з 29.05.2020 (у зв`язку з невідповідністю займаній посаді через стан здоров`я, перешкоджаючий продовженню роботи)

01.06.2020 позивачка звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст.21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

Рішенням від 05.06.2020 № 2104 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком, внаслідок недосягнення на момент звернення з заявою пенсійного віку (60 років).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу достроково пенсії за віком на підставі статті 21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", позивач звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

В свою чергу, основні засади державної політики щодо ветеранів праці, інших громадян похилого віку і спрямований на формування в суспільстві гуманного, шанобливого ставлення до них і забезпечення їх активного довголіття, визначає Закон України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", який гарантує ветеранам праці та громадянам похилого віку рівні з іншими громадянами можливості в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для повноцінного способу життя.

Згідно з статтею 10 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» громадянами похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року.

Відповідно до частини 1 статті 26 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2020 по 31.12.2020 - не менше 27 років; з 01.01.2021 по 31.12.2021 - не менше 28 років.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Таким чином, відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні можуть бути врегульовані також іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до законів про пенсійне забезпечення.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» право на пенсію за віком має кожний громадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь-якими обставинами, включаючи наявність інших доходів.

Достроковий вихід на пенсію регламентований статтею 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» в редакції, яка діяла до 01.01.2015.

Так, вказана стаття 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» передбачала, що особам, трудовий договір з якими розірвано за півтора року до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», або віку, що дає право на призначення пенсії відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про наукову і науково-технічну діяльність» (за наявності відповідних умов), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності або штату працівників, а також виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров`я, гарантується право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку, якщо вони мають страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Законом України від 28.12.2014р. №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" із тексту Закону України від 16.12.1993р. № 3721-XII "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" було виключено статтю 21.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2018р. №5-р/2018 Закон України від 28.12.2014р. №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" у даній частині визнано таким, що не відповідає Конституції України.

Отже, з 22.05.2018р. ст.21 Закону України від 16.12.1993р. № 3721-XII "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" підлягає застосуванню у редакції Закону України від 08.07.2011р. №3668-VI до внесення змін Законом України від 28.12.2014р. №76-VIII.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 01.06.2020 (на дату звернення з заявою про призначення пенсії) вік позивачки становив 58 років 9 місяців років (тобто не більше 1,5 роки до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), вона мала необхідний для призначення пенсії за віком страховий стаж, є звільненою з роботи у зв`язку із невідповідністю займаній посаді через стан здоров`я, який перешкоджає продовженню цієї роботи. Цей факт сторонами не оспорювався.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідачем не доведено факту існування будь-яких об`єктивних та законних підстав для відмови позивачці в призначенні пенсії відповідно до ст.21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні».

Суд не приймає до уваги, як безпідставні, покликання відповідача на неможливість призначення позивачці дострокової пенсії за віком, мотивовані тим, що будь-яких роз`яснень щодо виконання вказаного рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2018 року №5-р/2018 немає, оскільки орган Пенсійного фонду, будучи суб`єктом владних повноважень, зобов`язаний діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а враховуючи те, що він, відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 р. № 280 є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, відповідач зобов`язаний виконувати вимоги ст.21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", які надають позивачеві право на пенсію.

Також, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд повинен керуватись принципом юридичної визначеності. Цей принцип означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

В даному конкретному випадку така концепція схвалена у Законі України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні».

Також слід зазначити, що Європейський Суд з прав у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» розцінив відмову в перерахунку пенсії через не встановлення певного порядку, як порушення майнового інтересу заявника, що передбачено у ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічну правову позицію Європейського суду з прав людини викладено у справі «Бутченко проти України», у якій констатовано, що Кабінет Міністрів України повинен був запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги.

Проте суд зазначає, що дія владного суб`єкта - це вчинок компетентного працівника владного суб`єкта тоді як рішення суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п.19 ст.4 КАС України).

Отже, саме рішення відповідача № 2104 від 05.06.2020 створило для позивачки відповідні негативні наслідки у вигляді відмови у призначені дострокової пенсії за віком.

Тому, належним і ефективним способом захисту у даному випадку є вимога про скасування рішення про відмову у призначенні пенсії.

На виконання приписів ч.5 ст.242 КАС України суд бере до уваги, що Верховний Суд у постанові від 05.09.2018р. по справі №826/9727/16 зробив правовий висновок про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, за сукупності наступних умов: 1) судом встановлено порушення прав, свобод чи інтересів позивача; 2) на час вирішення спору прийняття рішення належить до повноважень відповідача; 3) виконано усі умови, визначені законом для прийняття такого рішення, зокрема подано усі належні документи, сплачено необхідні платежі і між сторонами немає спору щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів; 4) прийняття рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд (аналогічний правовий висновок висвітлено й у постанові Верховного Суду від 06.03.2019р. у справі №2340/2921/18).

З огляду на викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у частині скасування рішення про відмову у призначенні пенсії та обтяження пенсійного органу обов`язком призначити пенсію.

Між тим, стосовно вимоги виплачувати пенсію за віком суд зазначає, що вказана вимога заявлена наперед, стосується обставин майбутніх відносин, котрі ще не склались у часі, тоді як вимога про визнання протиправними дій по відмові у призначенні пенсії поглинається вимогою про скасування рішення про таку відому. Отже, в цій частині вимог позов задоволенню не підлягає.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Відповідно до частини 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ч.3, 8 ст. 139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 КАС України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Скасувати рішення № 2104 від 05.06.2020 відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком на підставі статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захист ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» з 01.06.2020.

В іншій частині вимог позов залишити без задоволення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Харківській області судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок ) грн. 80 коп.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати виготовлення повного судового рішення).

Суддя Зоркіна Ю.В.