Справа № 147/395/20
Суддя: Мудрак А. М.
Дата ухвалення: 2020-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 147/395/20
Провадження № 2-а/147/11/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2020 року смт. Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Мудрак А.М.,

з участю секретаря Чудак Г.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП №4 Тростянецького ВП Савченка Олега Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора СРПП №4 Тростянецького ВП Савченка Олега Олеговича, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №508711 від 16.04.2020, винесену інспектором СРПП №4 Тростянецького ВП Савченком О.О., стягнути з відповідача судові витрати. В обгрунтування позовної заяви покликається на те, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №508711 від 16.04.2020, 16.04.2020 о 16.45 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21099 номерний знак НОМЕР_1 , на під`їзді до с. Четвертинівка був не пристібнутий ременем безпеки, без ввімкненого світла фар (ближнього світла) поза населеним пунктом та під час зупинки транспортного засобу не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію та не пред`явив посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб, чим порушив п.2.4а, п2.3в, п.9.8, п.9.9б Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Даною постановою накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. Позивач вважає постанову про накладення на нього адміністративного стягнення незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Він дійсно 16.04.2020 керував автомобілем ВАЗ 21099 на автодорозі в напрямку м. Ладижин, дотримуючись правил дорожнього руху, однак був зупинений працівниками поліції біля зупинки в напрямку с. Четвертинівка без пояснень про причину зупинки. На вимогу пояснити причину зупинки, працівники поліції почали придумувати, що він керував автомобілем не ввімкнувши ближнє світло фар поза населеним пунктом, потім зазначили, що він був не пристібнутий ременем безпеки, потім що не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію. Крім того сказали, що він керував автомобілем без посвідчення водія та реєстраційних документів на автомобіль. Усі необхідні документи у нього були при собі, він надавав їх на вимогу працівників поліції, також він був пристібнутим ременем безпеки, їхав з ввімкненим світлом фар поза населеним пунктом та відповідно ввімкнув аварійну сигналізацію. Вважає обставини викладені в постанові надуманими, дії працівників поліції неправомірними.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився та 20.08.2020 подав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримує та просить задоволити.

Відповідач інспектор СРПП №2 Тростянецького ВП Савченко О.О., будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з копією постанови серії БАА №508711 від 16.04.2020, винесеної інспектором СРПП №4 Тростянецького ВП Савченком О.О. 16 квітня 2020 року о 16-45год. на автомобільній дорозі Р-33 під`їзд до с. Четвертинівка водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21099 номерний знак НОМЕР_1 , будучи не пристібнутим ременем безпеки, без ввімкненого світла фар (ближнього світла) поза населеним пунктом та під час зупинки транспортного засобу не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію. При цьому не пред`явив посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб, чим порушив п.2.4а, п.2.3в, п.9.8, п.9.9б Правил дорожнього руху, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. Дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с.7).

Позивачем обставини, викладені в постанові спростовані, надано суду копію посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб (а.с.8).

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Положеннями п.8 та п.11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Частиною першою статті 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

На підставі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17 звертає увагу судів на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Звертає увагу, що відповідно до вимог статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідачем жодним чином не підтверджено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, не надано жодного доказу на підтвердження своєї позиції, з огляду на що, факт вчинення адміністративного правопорушення є недоведеним.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про недоведеність вини позивача, постанова інспектора підлягає скасуванню. Враховуючи те, що станом на дату розгляду справи строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення даного правопорушення закінчився, провадження по справі підлягає закриттю.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. В зв`язку з чим вимога позивача про стягнення понесених ним судових витрат підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 280 КУпАП, ст. 72-77, 139, 241-246, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП №4 Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області Савченка Олега Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії БАА № 508711 від 16 квітня 2020 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п.3 Розділу VI Прикінцеві положення КАС України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, з урахуванням п. 3 Розділу VI Прикінцеві положення КАС України.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином (п.3 розділу Розділу VI Прикінцеві положення КАС України).

Суддя А.М. Мудрак