Справа № 340/845/20
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2020-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 серпня 2020 року м. Дніпросправа № 340/845/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року (суддя Сагун А.В.) по справі №340/845/20 за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів UA901000/2019/000238/2 від 05 серпня 2019 року Кіровоградської митниці ДФС, відповідно до якого вартість задекларованого транспортного засобу марки VW CADDY, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 куб. см, дата виготовлення 20.12.2013 року, складає 6500,00 (шість тисяч п`ятсот) EUR;

- повернути позивачу зайво отримані Кіровоградською митницею ДФС кошти в сумі 33403,00 (тридцять три тисячі чотириста три) грн., як отримані безпідставно.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідач незаконно прийняв рішення про коригування митної вартості транспортного засобу, який був придбаний у Німеччині та ввезений на територію України, оскільки під час митного оформлення надано всі необхідні документи, які свідчать про ціну товару. Позивач зазначав, що надані для митного оформлення документи є достатніми для застосування основного методу визначення митної вартості, а також дозволяють обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом. Митниця, без достатніх для цього підстав, при коригуванні митної вартості товару, застосувала другорядний (резервний) метод визначення митної вартості товару.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправним та скасовано рішення Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів UA901000/2019/000238/2 від 05 серпня 2019 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду, в частині задоволених позовних вимог, мотивовано тим, що відповідач під час розгляду справи не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач в декларації митної вартості зазначив не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснив розрахунок, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Кіровоградська митниця ДФС (правонаступником якої є Дніпровська митниця Держмитслужби) подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просила скасувати рішення суду та прийняти нову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем до митного оформлення надано документи на підставі яких неможливо достовірно стверджувати про правильність визначення митної вартості товару, Митниця не мала достатніх підстав для здійснення митного оформлення товару за митною вартістю заявленою позивачем, у зв`язку з чим Митницею застосовано резервний метод визначення митної вартості. Також відповідач вказує на те, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги те, що інформаційний ресурс SCHWACKE є джерелом інформації, використання якого передбачено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395. У свою чергу інформація SCHWACKE свідчила про те, що вартість подібних транспортних засобів є більшою, ніж та, яка фактично заявлена позивачем.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачем у Німеччині у фірми CENTURION придбано вживаний автомобіль марки VW CADDY, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 куб. см, дата виготовлення 20.12.2013 року, вартістю 3000,00 EUR.

Вказана обставина підтверджується наявними в матеріалах справи копією рахунку (інвойс) 19061 від 22/07.2019 (а.с.12), складений мовою оригіналу (німецька), платіжним дорученням від 23.07.2019 (а.с.13).

02.08.2019 позивачем, через свого представника подано митну декларацію № UA 901010/2019/009854, на товар (автомобіль): марки VW CADDY, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 куб. см, дата виготовлення 20.12.2013 року, вартістю 3000,0 EUR та застосований основний - 1 метод визначення митної вартості товару (а.с. 44). У цій же декларації вказано, на авто наявні ознаки експлуатації - ЛФП по кузову, потерст.

Згідно обґрунтування позовної заяви, позивачем до митної декларації (а.с.44) позивачем надано рахунок (інвойс) 19061 від 22/07.2019 (а.с.12), платіжне доручення від 23.07.2019 (а.с.12-13).

02.08.2019 посадова особа відповідача, з використанням ПІК ЄАІС ДФС проведене порівняння рівня за явленої митної вартості товару з рівнями митної вартості товарів з максимально наближеними техніко-комерційними показниками, та виявлено, що заявлений рівень митної вартості товару нижчий, ніж рівні митних вартостей більшості вищезгаданих товарів по митним оформленням проведеним митницями України в митному режимі "імпорт" за час наближений до дати експорту в Україну оцінюваного товару.

Згідно інформаційного електронного довідника SCHWACKE встановлено, що відповідно до заявлених та встановлених техніко-комерційних характеристик, ринкова вартість транспортного засобу суттєво вища, ніж заявлена митна вартість товару. Наявна в митниці інформація як з ПІК ЄАІС ДФС, так і з електронного довідника SCHWACKE, про ринкову вартість автомобіля, призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості декларантом.

В зв`язку з цим відповідачем, на підставі частини 6 статті 53 МКУ, декларанта повідомлено, що для обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням протягом 10 календарних днів може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару, а у відповідності до частини 4 статті 57 МКУ в рамках процедури консультування митниця та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності, наприклад:

- висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та які стосуються даного товару;

- документи про страхову вартість автомобілю;

- відомості про вартість автомобілю та/або подібних транспортних засобів з Інтернет-джерел.

Декларант був ознайомлений, що у відповідності до частини 4 статті 57 МКУ в рамках процедури консультування митниця та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Декларант був повідомлений, що відповідно до положень статті 254 МКУ, з метою перевірки заявлених у поданій в МД відомостей, необхідно надати переклади на українську мову документів, які містять відомості про вартість товару (а.с.41, 42).

Декларант 05.08.19 додатково надав о копію МД країни відправлення (Німеччини) (а.с.48). Документ з тими ж реквізитами, які були в первісно наданій МД країни відправлення, але з ціновою інформацією про товар - гр. 22 із вартістю 3000 євро, гр. 46 - із вищим рівнем вартості автомобілю. Від надання інших додаткових документів декларант відмовився 05.08.19.

За результатами розгляду поданої позивачем митної декларації від 02.08.2019 № UA 901010/2019/009854 та доданих до неї документів, відповідач відмовив у митному оформленні товарів та прийняв рішення від 05.08.2019 про коригування митної вартості товарів №UA901000/2019/000238/2, яким вартість автомобіля визначена у розмірі 6 500 Євро на підставі ст. 64 МК України - за резервним методом № 6, з огляду на ст. 368 МКУ (а.с. 40).

Так у п. 33 оскаржуваного рішення зазначено: " Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості.

Документи, надані до митного оформлення, статті 49-64, 368 Митного кодексу України, інформація яка міститься в ПІК "Інформаційно-пошукова система обробки та аналізу цінової інформації при визначенні митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України" бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи (далі - ПІК ЄАІС ДФС), наказ Міністерства фінансів України від 24.05.12 № 598 "Про затвердження Форми рішення про коригування митної вартості товарів", "Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України" затверджені наказом ДФС від 11.09.2015 № 689, інформаційна система в мережі Інтернет-електронний довідник SCHWACKE.

В рамках відпрацювання згенерованих АСАУР ФМК, згідно з положенням п. 2 частини 2 статті 55 МКУ, керуючись заходами передбаченими Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджені наказом ДФС від 11.09.2015 №689, проведено перевірку рівня митної вартості товару з використанням як ПІК ЄАІС ДФС, так і інформаційного електронного довідника SCHWACKE (відповідно до даних наведених в технічному паспорті транспортного засобу).

Враховуючи Інформацію з ПІК ЄАІС ДФС та з додаткових джерел інформації SCHWACKE), не надання декларантом додаткових документів, можливість надання яких передбачена ст. 53 та 368 МКУ (окрім вищенаведеного), у відповідності до п. 2 частини 2 статті 55 МКУ виникли сумніви щодо достовірності відомостей про вартість товару, зазначену в МД, в зв`язку з чим метод визначення вартості за заявою декларанта, не може бути застосований.

Цінову інформацію про ідентичні та подібні товари в розумінні ст. 59, 60 та з урахуванням положень ст. 61 МКУ у максимально наближений до дати експорту товару в Україну термін як у митниці (згідно даних ПІК ЄАІС ДФС), так і у декларанта, не виявлено. Для визначення митної вартості товару за МВВ згідно ст. 62 та 63 МКУ необхідна інформація як у митниці, так і у декларанта, відсутня. У відповідності до положень ст. 54, 55, 368 МКУ та враховуючи встановлену ст. 57 МКУ послідовність застосування методів визначення митної вартості, митну вартість товару визначено згідно статті 64 МКУ резервним методом на рівні 6500,00 EUR.

При визначенні митної вартості використані відомості про митну вартість товару із МД від 15.05.19 №І)А205090/2019/059519 (легковий автомобіль марки VW CADDY, бувший у використанні; МВВ6; країна походження та виробництва - Німеччина; виробник- VW; календарний та модельний рік виготовлення - 2013; робочий об`єм циліндрів дизельного двигуна 1598 см3; потужність двигуна 75 кВт; митна вартість визнана митницею у валюті контракту 6500,00 євро; товар експортовано в Україну із країни ЄС).

Процедура консультування між митницею і декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товару відповідно до вимог МКУ проведено з урахуванням вимог ч. 4 ст. 57, ч. 1 ст. 56 МКУ щодо додержання конфіденційності інформації. В ході консультації декларантом не надано додаткову цінову інформацію (а.с. 40 - зворотна сторона аркуша).

Не погодившись із рішенням Митниці про коригування митної вартості, позивач звернувся із позовом до суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, з огляду на таке.

Так, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача про те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Саме з таких повноважень Митниці виходив і суд першої інстанції, який, при цьому, вірно вказав на те, що такі повноваження митного органу мають реалізовуватися виключно на підставі та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.

Відповідно до ст..49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із ч.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів, відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст..53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.

Згідно із ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження органу доходів і зборів щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, орган доходів і зборів зобов`язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Так, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такі висновки суду першої інстанції, відповідають правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 в справі №809/1884/16 та Верховного Суду України від 31.03.2015 в справі №21-127а15 та від 02.06.2015 в справі №21-498а15.

У спірному випадку суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що відповідач ні під час декларування спірного товару, ні під час судового розгляду справи не вказав на документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, і які подані позивачем як декларантом при митному оформленні транспортного засобу, в яких наявні розбіжності, ознаки підробки або не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за автомобіль.

В той же час встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачем, разом із митною декларацією, подано документи, які підтверджували заявлену митну вартість транспортного засобу та з приводу поданих документів відповідачем будь-яких зауважень висловлено не було.

Отже, встановивши зазначені обставини справи та прийнявши до уваги те, що митною вартістю товару є ціна, що фактично сплачена за товар, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність відповідачем правових підстав для коригування митної вартості товару.

Крім цього суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що джерелом для визначення ціни товару при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слугувала інформація з ПІК ЄАІС ДФС, з електронного довідника SCHWACKE та митна декларація від 15.05.2019 № UA205090/2019/059519.

Натомість, на вимогу суду першої інстанції інформація з ПІК ЄАІС ДФС, з електронного довідника SCHWACKE та митна декларація від 15.05.2019 № UA205090/2019/059519, які є джерелом для визначення ціни товару при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, відповідачем надана не була.

З приводу таких обставин суд першої інстанції правильно зазначив те, що ненадання відповідачем до суду доказів, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення, свідчить про необґрунтованість даного рішення та є окремою підставою для визнання його протиправним та скасування.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, відповідачем таких доказів не надано і суду апеляційної інстанції.

Отже, дослідивши встановлені обставини справи, аргументи відповідача, з якими останній пов`язує незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення, в частині задоволених позовних вимог, з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської Митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року по справі №340/845/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, які визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 19.08.2020р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк