Справа № 640/18945/18
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2020-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

18 серпня 2020 року справа №640/18945/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «СОЮЗ-АВТО» (далі по тексту - позивач, ТОВ «СОЮЗ-АВТО»)
доГоловного управління ДПС у м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС)
про1) визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29 серпня 2018 року №; 2) визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29 серпня 2018 року № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 388 389,45 грн.; 3) визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29 серпня 2018 року № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 6 540 944,88 грн.; 4) визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій від 29 серпня 2018 року №; 5) визнання протиправною та скасування податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 29 серпня 2018 року №Ю-259 на суму 1 992 224,60 грн.
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає, що контролюючим органом протиправно застосовано штрафні санкції у розмірі 1 020,00 грн., у зв`язку із тим, що ТОВ «СОЮЗ-АВТО» дотримано вимоги статті 50 Податкового кодексу України та подано в межах встановлених строків уточнюючу податкову декларацію з податку на доходи фізичних осіб, в якій виправлено самостійно виявлені помилки; відповідачем протиправно застосовано до позивача положення статті 127 Податкового кодексу України, оскільки на момент виявлення порушення фактично мала місце несвоєчасна сплата податку, а тому мали б застосовуватися положення статті 126 Податкового кодексу України; крім того, оскільки в межах спірних відносин мало місце одне триваюче порушення, відповідачем невірно визначено розмір штрафних санкцій 50% та 75% замість 25% від суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету, як наслідок, відповідачем невірно розраховано суму військового збору; в частині оскаржуваних рішення та вимоги позивач зазначає, що дані податкового розрахунку 1-ДФ за 1 квартал 2018 року відповідають даним, зазначеним у звітах по єдиному внеску за січень - березень 2018 року, з урахуванням чого відповідачем безпідставно проведено донарахування фонду оплати праці, на який нараховується єдиний внесок та безпідставно донараховано суму єдиного внеску та застосовано штрафні санкції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2018 року частково задоволено клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, відстрочено сплату судового збору за подання адміністративного позову до 04 лютого 2019 року, відкрито провадження в адміністративній справі №826/18945/18 та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2019 року задоволено заяву позивача про відстрочення сплати судового збору та відстрочено сплату судового збору у розмірі 181 296,29 грн. до ухвалення судового рішення у даній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 липня 2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2020 року за клопотанням позивача замінено відповідача - Головне управління ДФС у м. Києві, його правонаступником - ГУ ДПС у м. Києві.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив про незгоду із позовними вимогами, посилаючись на висновки акта перевірки.

У судове засідання 16 березня 2020 року представники сторін не прибули; позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, на підставі частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 29 серпня 2018 року № згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пунктом 119.2 статті 119 Податкового кодексу України, за порушення підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49, пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України ТОВ «СОЮЗ-АВТО» застосовано штрафні санкції з податку на доходи фізичних осіб на суму 1 020,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 29 серпня 2018 року № згідно з підпунктом 54.3.5 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 та пунктом 127.1 статті 127 Податкового кодексу України, за порушення підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.5 пункту 168.1, підпункту 168.4.4 пункту 168.4 статті 168, пункту 171.1 статті 171, підпункту «е» пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України, пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України ТОВ «СОЮЗ-АВТО» збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 542 142,76 грн., у тому числі за основним платежем на 153 753,31 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 388 389,45 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 29 серпня 2018 року № згідно з підпунктом 54.3.5 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 та пунктом 127.1 статті 127 Податкового кодексу України, за порушення підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.5 пункту 168.1, підпункту 168.4.4 пункту 168.4 статті 168, пункту 171.1 статті 171, підпункту «е» пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України ТОВ «СОЮЗ-АВТО» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 9 560 103,86 грн., у тому числі за основним платежем на 3 019 158,98 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 6 540 944,88 грн.

Рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29 серпня 2018 року № за порушення пунктів 1, 4 частини другої статті 6, частини другої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивачу нараховано 5 784 022,16 грн. єдиного соціального внеску та застосовані штрафні санкції у розмірі 2 657 594,91 грн.

Відповідно до вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 29 серпня 2018 року №Ю-259 Головне управління ДФС у м. Києві вимагає від ТОВ «СОЮЗ-АВТО» сплатити суму боргу зі сплати єдиного внеску у розмірі 1 992 224,60 грн., у тому числі 1 992 224,60 грн. - недоїмка.

Зазначені рішення прийняті на підставі акта від 14 серпня 2018 року №555/26-15-14-02-01-14/30729545 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «СОЮЗ-АВТО» (код 30729545) з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за з 01.07.2016 по 31.03.2018» (далі по тексту - акт перевірки).

У висновку акта перевірки встановлено порушення позивачем підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.5 пункту 168.1, підпункту 168.4.4 пункту 168.4 статті 168, пункту 171.1 статті 171, підпункту «е» пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України, пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України в результаті несвоєчасно перераховано до бюджету утриманий податок на доходи фізичних осіб в періоді, що перевірявся, на загальну суму 6 383 697,38 грн., у тому числі за червень-грудень 2016 року, січень-вересень 2017 року; також станом на 31 серпня 2018 року підприємством не сплачено (не перераховано) до відповідного бюджету утриманий податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 3 019 158,98 грн., у тому числі за вересень-грудень 2017 року, січень-лютий 2018 року; несвоєчасно перераховано до бюджету утриманий військовий збір в періоді, що перевірявся, на суму 384 694,83 грн.; також станом на 31 серпня 2018 року підприємством не сплачено (не перераховано) до відповідного бюджету утриманий військовий збір на загальну суму 153 753,31 грн. за листопад-грудень 2017 року, січень-лютий 2018 року; підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49, пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, в результаті чого несвоєчасно подано податкову звітність про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків за 4 квартал 2017 року, 1 квартал 2018 року; пунктів 1, 4 частини другої статті 6, частини другої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого донараховано фонду оплати праці на загальну суму 9 255 708,82 грн. та єдиного внеску на загальну суму 1 992 224,60 грн., щодо несвоєчасного нарахування єдиного внеску на загальну суму 3 791 797,56 грн.

Вказані в акті перевірки порушення обґрунтовані наступним:

- перевіркою дотримання встановлених термінів сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб встановлено, що у періоді, що перевірявся, відповідно до проведеного аналізу даних інтегрованої картки платника податку, картки рахунку 6411 та відомостей нарахування заробітної плати, позивачем несвоєчасно перераховано до бюджету утриманий податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 6 383 697,38 грн.; перевіркою встановлено, що станом на 31 березня 2018 року позивачем не сплачено (не перераховано) до відповідного бюджету утриманий податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 3 019 158, 98 грн.;

- встановлено несвоєчасне подання податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків за 3-4 квартали 2016 року, 1-3 квартал 2017 року, за що застосовано штрафні санкції у розмірі 1 020,00 грн.; відомості про нараховані та виплачені фізичним особам суми доходів і суми утриманих з них податків за формою 1-ДФ до ДПІ подавалися своєчасно, але не в повному обсязі, з недостовірними відомостями податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь фізичних осіб, а саме звітів за 4 квартал 2017 року, 1 квартал 2018 року, не в повному обсязі включені відомості про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь фізичних осіб. Підприємством подано уточнюючі звіти за 4 квартал 2017 року (13 лютого 2018 року, термін подання - до 09 лютого 2018 року), 1 квартал 2018 року (11 липня 2018 року, термін подання - до 10 травня 2018 року) з порушенням строків подання звітності;

- встановлено, що у періоді, що перевірявся, відповідно до проведеного аналізу даних інтегрованої картки платника податку, картки рахунку 642 та відомостей нарахування заробітної плати, позивачем несвоєчасно перераховано до бюджету утриманий військовий збір на загальну суму 384 694,83 грн.; перевіркою встановлено, що станом на 31 березня 2018 року позивачем не сплачено (не перераховано) до відповідного бюджету утриманий військовий збір на загальну суму 153 753,31 грн.;

- встановлено заниження єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 1 346 581,34 грн.: в ході перевірки встановлено, що згідно наданих до перевірки розрахунково-платіжних відомостей та відповідно до поданої звітності по єдиному внеску ТОВ «СОЮЗ-АВТО» самостійно донараховано та доутримано єдиний внесок в зв`язку з виправленням помилки, допущеної в попередніх періодах на загальну суму 3 791 797,56 грн.; таким чином позивачем несвоєчасно відображено у звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, фонд оплати праці, на який нараховується єдиний внесок та утриманий єдиний внесок;

- за результатами перевірки встановлено заниження фонду оплати праці, на який нараховується єдиний внесок в розмірі 22 % на загальну суму 8 931 710,73 грн. та в розмірі 8,41% на загальну суму 323 998,09 грн., в результаті чого встановлено заниження єдиного внеску у розмірі 22% на загальну суму 1 964 976,36 грн. та в розмірі 8,41% на загальну суму 27 248,24 грн.;

- перевіркою встановлено несвоєчасне подання звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 29 серпня 2018 року № суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Підпункт 49.2.18 Податкового кодексу України визначає, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Згідно з пунктом 119.2 статті 119 Податкового кодексу України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 1020 гривень.

Як встановлено в акті перевірки, позивач своєчасно подав податковий розрахунок сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і суми утриманого з податку за формою 1-ДФ за 4 квартал 2017 року і за 1 квартал 2018 року та, що відомості про нараховані та виплачені фізичним особам суми доходів і суми утриманих з них податків за формою 1-ДФ до ДПІ подавалися своєчасно, але не в повному обсязі, з недостовірними відомостями податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь фізичних осіб, а саме звітів за 4 квартал 2017 року, 1 квартал 2018 року, не в повному обсязі включені відомості про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь фізичних осіб. Уточнюючі звіти за 4 квартал 2017 року (13 лютого 2018 року, термін подання - до 09 лютого 2018 року), 1 квартал 2018 року (11 липня 2018 року, термін подання - до 10 травня 2018 року) подано з порушенням строків подання звітності.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 жовтня року, наступного за звітним;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Таким чином, у разі виявлення помилок у поданій податковій звітності платник податків має право вносити відповідні зміни шляхом подання уточнюючих розрахунків з урахуванням строків давності.

Наявні у справі докази свідчать, що ТОВ «СОЮЗ-АВТО», у зв`язку із виявленням помилок у поданому розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і суми утриманого з податку за формою 1-ДФ за 4 квартал 2017 року і за 1 квартал 2018 року, подало відповідні уточнюючі розрахунки 13 лютого 2018 року та 11 липня 2018 року. Доказів на спростування зазначеного відповідач до суду не надав.

Враховуючи викладене, суд вважає застосування штрафних санкцій відповідно до пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України протиправним, а тому податкове повідомлення-рішення від 29 серпня 2018 року № підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 29 серпня 2018 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 9 560 103,86 грн., у тому числі за основним платежем на 3 019 158,98 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 6 540 944,88 грн., суд звертає увагу, що грошове зобов`язання за основним платежем у розмірі 3 019 158,98 грн. позивачем сплачено у повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень.

Відповідно до заяви про зменшення позовних вимог ТОВ «СОЮЗ АВТО» просить скасувати нараховані відповідачем штрафні санкції у розмірі 6 540 944,88 грн., нарахованих у розмірі 25% у сумі 232 266,14 грн. за несвоєчасно сплачене узгоджене грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за червень 2016 року у сумі 929 064,57 грн.; у розмірі 50% у сумі 93 330,23 грн. за несвоєчасно сплачене узгоджене грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за липень 2016 року у сумі 186 660,45 грн.; у розмірі 75% у сумі 6 215 348,51 грн. за несвоєчасно сплачене узгоджене грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за серпень 2016 року - лютий 2018 року у сумі 8 287 131,34 грн.

Підпунктом 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно з підпунктом «е» пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України платники податку зобов`язані: своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

За змістом підпункту 168.1.2 статті 168.1 статті 168 Податкового кодексу України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Підпунктом 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України визначено, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 168.4.7 пункту 168.4 статті 168 Податкового кодексу України відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.

Аналіз наведених положень Податкового кодексу України дає підстави для висновку, що податковий агент зобов`язаний перераховувати до бюджету утриманий податок під час виплати доходу, а якщо оподаткований дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, то податок підлягає сплаті (перерахуванню) у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

В акті перевірки зазначено, що ТОВ «СОЮЗ АВТО» несвоєчасно перераховано до бюджету утриманий податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 9 402 856,36 грн., у тому числі за червень 2016 року у сумі 929 064,57 грн., за липень 2016 року у сумі 186 660,45 грн., за серпень 2016 року - лютий 2018 року у сумі 8 287 131,34 грн.

Позивачем на підтвердження самостійної сплати податку на доходи фізичних осіб долучено до матеріалів справи копії платіжних доручень від 04 травня 2018 року на суму 295 000,00 грн., від 04 травня 2018 року на суму 495 000,00 грн., сплачені до проведення перевірки, та платіжні доручення від 30 травня 2019 року, 06 червня 2019 року, 10 червня 2019 року та 21 червня 2019 року, тобто, сплачені після проведення перевірки та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Згідно з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

В той же час, пунктом 127.1 статті 127 Податкового кодексу України передбачено, що не нарахування і неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1096 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Положення статті 126 Податкового кодексу України щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Тобто, у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 Податкового кодексу України.

При цьому положення статті 127 Податкового кодексу України встановлені як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено статтею 126 Податкового кодексу України, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто, склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Виходячи з положень вказаної статті, підвищені розміри штрафів у разі повторного виявлення податкових порушень (50% та 75% суми податку) застосовуються не за сам факт виявлення будь-якого податкового порушення, а за повторне вчинення дій. Застосування штрафу більшого розміру можливе у разі встановлення контролюючим органом повторності порушення протягом 1095 днів.

Отже, вирішуючи питання щодо правомірності застосування до платника податків штрафів, визначених статтею 127 Податкового кодексу України, слід з`ясовувати, чи була проявлена з боку такого платника протиправна бездіяльність у вигляді ненарахування, неутримання та/або несплати податкового зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем самостійно нараховано суми податку на доходи фізичних осіб, які станом на момент проведення перевірки не перераховано до бюджету.

Таким чином, оскільки платником податків самостійно визначена сума податку за вказаний період, яка станом на момент проведення перевірки не сплачена в повному обсязі, то такі обставини фактично свідчать саме про несплату податку, а не про його несвоєчасну сплату, відповідальність за що передбачена положеннями статті 126 Податкового кодексу України.

На думку суду, контролюючий орган мав право притягувати ТОВ «СОЮЗ АВТО» до відповідальності та застосовувати до нього штрафні (фінансові) санкції на підставі статті 127 Податкового кодексу України.

Проте, суд зазначає, що застосування штрафних санкцій у зазначених розмірах можливе лише за умови встановлення контролюючим органом протягом 1095 днів факту повторності вчинення платником податків порушення. При цьому кожен факт порушення має бути зафіксований в порядку встановленому чинним законодавством, тобто шляхом винесення відповідного податкового повідомлення-рішення.

Так, згідно з пунктом 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 62.1 статті 62 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Згідно з пунктом 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Отже, факт порушення податкового законодавства може бути встановлений не інакше як за результатами перевірки платника податків, за результатами якої складається акт.

Підвищені розміри штрафів у разі повторного виявлення податкових порушень (згідно зі статтею 127 Податкового кодексу України - 50%, 75%) застосовуються лише за повторне вчинення діянь за обставин, передбачених, зокрема, підпунктом 54.3.5 пункту 54.4 статті 54 Податкового кодексу України. Тобто, застосування штрафу в більшому розмірі можливе у разі встановлення контролюючим органом повторності порушення протягом 1095 днів, яке зафіксовано в акті перевірки та, як наслідок, у податковому повідомленні-рішенні.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі №805/3649/17-а, від 24 жовтня 2018 року у справі №820/2405/16, від 08 жовтня 2019 року у справі №820/5099/18.

Проте, з розрахунків до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення вбачається, що відповідачем застосовано штрафні санкції у розмірах 25%, 50%, 75% на підставі висновків одного і того ж акта перевірки, що свідчить про наявність одного правопорушення у відповідний період.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає, що контролюючий орган безпідставно застосував до ТОВ «СОЮЗ АВТО» штрафні (фінансові) санкції у розмірах 50% та 75% відповідно до положень статті 127 Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, податкове повідомлення-рішення від 29 серпня 2018 року №, яким позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 6 540 944,88 грн., є протиправним та підлягає скасуванню в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 50% у сумі 93 330,23 грн. за несвоєчасно сплачене узгоджене грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за липень 2016 року у сумі 186 660,45 грн.; у розмірі 75% у сумі 6 215 348,51 грн. за несвоєчасно сплачене узгоджене грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за серпень 2016 року - лютий 2018 року у сумі 8 287 131,34 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 29 серпня 2018 року №, суд зазначає, що ТОВ «СОЮЗ АВТО» сплатило грошове зобов`язання за основним платежем у розмірі 153 753,31 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень.

Відповідно до заяви про зменшення позовних вимог ТОВ «СОЮЗ АВТО» просить скасувати нараховані відповідачем штрафні санкції у розмірі 388 389,45 грн., нарахованих у розмірі 25% у сумі 5 038,93 грн. за несвоєчасно сплачене узгоджене грошове зобов`язання з військового збору за липень 2016 року у сумі 20 155,70 грн.; у розмірі 50% у сумі 10 737,64 грн. за несвоєчасно сплачене узгоджене грошове зобов`язання з військового збору за серпень 2016 року у сумі 21 475,27 грн.; у розмірі 75% у сумі 372 612,88 грн. за несвоєчасно сплачене узгоджене грошове зобов`язання з військового збору за вересень 2016 року - лютий 2018 року у сумі 496 817,17 грн.

Згідно пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України та пункту 2 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» базою для розрахунку військового збору та єдиного внеску є загальний річний оподаткований дохід.

Враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність застосування до позивача штрафних санкцій у разі повторного виявлення податкових порушень (згідно зі статтею 127 Податкового кодексу України - 50%, 75%), які застосовуються лише за повторне вчинення діянь за обставин, передбачених, зокрема, підпунктом 54.3.5 пункту 54.4 статті 54 Податкового кодексу України, суд дійшов висновку, що контролюючий орган безпідставно застосував до ТОВ «СОЮЗ АВТО» штрафні (фінансові) санкції у розмірах 50% та 75% відповідно до положень статті 127 Податкового кодексу України.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 29 серпня 2018 року № є протиправним та підлягає скасуванню в частині застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 50% у сумі 10 737,64 грн. за несвоєчасно сплачене узгоджене грошове зобов`язання з військового збору за серпень 2016 року у сумі 21 475,27 грн.; у розмірі 75% у сумі 372 612,88 грн. за несвоєчасно сплачене узгоджене грошове зобов`язання з військового збору за вересень 2016 року - лютий 2018 року у сумі 496 817,17 грн.

В частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 29 серпня 2018 року №Ю-259 суд зазначає наступне.

За визначенням статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску зокрема є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 7 статті Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з пунктом 5 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується на суми незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Частиною четвертою статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з абзацами першим-четвертим частини першої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» контролюючий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Як зазначено у частині другій статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно з пунктами 3, 4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що контролюючий орган у разі виявлення на кінець календарного місяця недоїмки зі сплати єдиного внеску, має право приймати вимогу про сплату боргу (недоїмки), яка може бути винесена протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника податків до акта перевірки.

При цьому, вимога формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до Закону нараховується єдиний внесок.

Так, в акті перевірки зафіксовано про несплату позивачем єдиного соціального внеску у сумі 1 992 224,60 грн., що позивачем не заперечується.

Разом із тим, на думку позивача, оскаржувана вимога про сплату боргу підлягає скасуванню, у зв`язку зі сплатою суми боргу вже після прийняття вимоги.

Суд встановив, що у справі містяться копії платіжних доручень, які підтверджують сплату єдиного внеску ТОВ «СОЮЗ АВТО» у період з 13 вересня 2018 року по 02 липня 2019 року на загальну суму 1 992 224,60 грн., однак, зазначене не спростовує наявність у позивача боргу з єдиного соціального внеску у розмірі 1 992 224,60 грн. на момент прийняття оскаржуваної вимоги та не є підставою для її скасування.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 29 серпня 2018 року №Ю-259 нормативно та документально не підтверджується.

З огляду на те, що єдиний соціальний внесок сплачено позивачем несвоєчасно, суд вважає, що рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29 серпня 2018 року №, яким за порушення пунктів 1, 4 частини другої статті 6, частини другої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивачу нараховано 5 784 022,16 грн. єдиного соціального внеску та застосовані штрафні санкції у розмірі 2 657 594,91 грн. прийняте ГУ ДФС у м. Києві правомірно.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем частково доведено правомірність оскаржуваних рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ «СОЮЗ АВТО» підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення до суду) ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За первісними позовними вимогами ціна позову складала 14 753 086,13 грн., відповідно, сума судового збору за подання адміністративного позову становила 221 296,29 грн.

Суд встановив, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір за подання адміністративного позову майнового характеру у розмірі 20 000,00 грн. згідно з платіжним дорученням від 13 листопада 2018 року №6997; у подальшому позивач сплатив ще 20 000,00 грн. судового збору згідно з платіжним дорученням від 31 січня 2019 року №8008.

Таким чином, позивачу залишалося сплатити судовий збір у розмірі 181 296,29 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2019 року за заявою позивача відстрочено сплату судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 181 296,29 грн. до ухвалення судового рішення у справі.

Після уточнення позовних вимог ціна позову становила 11 580 173,84 грн., відповідно сума судового збору, яку належить сплатити за подання адміністративного позову становить 173 702,61 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд встановив, що у процентному відношенні до ціни позову позовні вимоги ТОВ «СОЮЗ АВТО» задоволені на 57,80%, тому на користь відповідача задоволено 42,20%, що у розрахунку до судового збору складає 100 400,11 грн та 73 302,50 грн., відповідно.

Проте, згідно з частиною другою статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Таким чином, з урахуванням сплати 40 000,00 грн. судового збору за подання адміністративного позову, до Державного бюджету належить стягнути 33 302,50 грн. (73 302,50 грн. - 40 000,00 грн.) судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЮЗ-АВТО» задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 29 серпня 2018 року №.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 29 серпня 2018 року № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 383 350,52 грн.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 29 серпня 2018 року № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 6 308 678,74 грн.

5. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

6. Стягнути на користь Державного бюджету України судовий збір за подання адміністративного позову майнового характеру у розмірі 33 302,50 грн. (тридцять три тисячі триста дві гривні п`ятдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «СОЮЗ-АВТО» (04210, м. Київ, пр-т. Героїв Сталінграду, буд. 10-а, корп. 2, кв. 35; ідентифікаційний код 30729545);

Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 3/19; ідентифікаційний код 43141267).

Суддя В.А. Кузьменко