Справа № 420/6204/20
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2020-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6204/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (; адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

13.07.2020 р. до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 21.01.2020 року№ .

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що за результатами камеральної перевірки відносно позивача складено акт перевірки, на основі якого відповідачем прийнято і направлено позивачеві податкове повідомлення - рішення від 21.01.2020 року № на загальну суму 1020 гривень. На думку позивача, відповідачем неправомірно застосовано максимальний розмір штрафної санкції за несвоєчасне подання податкової декларації у розмірі 1020 гривень. Оскільки, вказаний штраф застосовується за повторне неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено ПК України протягом року. Відповідач вказує, що до нього подібні стягнення не застосовувалися, а тому штраф мав скласти 170 грн.

Ухвалою суду від 14.07.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

11.08.2020 року за вх.№ 31319/20 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. За результатами камеральної перевірки складений акт № 000817/15-32-55- 06/ від 21.01.2020 року. Актом перевірки встановлено, що Позивачем не своєчасно подано податкову декларацію про майновий стан за 2018 рік, граничний термін подання 01.03.2019 року, фактично подано 15.03.2019 року. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до п. 120.1 ст. 120 Податкового Кодексу України, ГУ ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення від 21.01.2020 року № про зобов`язання сплатити штраф за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 1020грн. Відповідачем застосовано такий розмір штрафу, оскільки, до позивача санкція за неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено ПК України застосовується повторно.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

ФОП ОСОБА_1 перебуває на 3 групі оподаткування з 01.01.2016 року, за ставкою 5%, основний код КВЕД діяльності: 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту.

21.01.2020 року за результатами камеральної перевірки складений акт № 000817/15-32-55- 06/ НОМЕР_1 (а.с. 5). Актом перевірки встановлено, що позивачем не своєчасно подано податкову декларацію про майновий стан за 2018 рік, граничний термін подання 01.03.2019 року, фактично подано 15.03.2019 року.

21.01.2020 року у відповідності до п. 120.1 ст. 120 Податкового Кодексу України, ГУ ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № про зобов`язання сплатити штраф за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 1020грн.

Позивач, не погоджуючись з зазначеними рішеннями контролюючого органу, звернувся з позовом до суду, в якому просить їх скасувати.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно п.п. 16.1.6 п. 16.1 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язується подавати контролюючим органам інформацію, відомості про суми коштів, не сплачених до бюджету в зв`язку з отриманням податкових пільг (суми отриманих пільг) та напрями їх використання (щодо умовних податкових пільг - пільг, що надаються за умови використання коштів, вивільнених у суб`єкта господарювання внаслідок надання пільги, у визначеному державою порядку).

Відповідно п. 47.1 ст. 47 Податкового кодексу України, відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, зокрема несе юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до цього Кодексу визначені платниками податків, а також їх посадові особи.

Згідно п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Підпунктом 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Згідно п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Відповідно до акту перевірки № 000817/15-32-55- 06/ від 21.01.2020 року позивачем порушено пп. 49.18.3 п. 49.18. ст. 49 та п.294.4. ст. 294 та п. 300.1 ст. 300 ПК України порушено граничний термін подання податкової декларації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за 2018 рік, граничний термін подання 01.03.2019 року, фактично подано 15.03.2019 року.

Позивачем факт порушення граничного терміну подання податкової декларації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за 2018 рік не оспорюється.

Посилання позивач на те, що відповідна санкція застосовується до нього вперше протягом року спростовується актом перевірки від 20.01.2020р. № 000801/15-32-55-06/ НОМЕР_1 та прийнятим на його основі ППР від 20.01.2020р. № на суму штрафу 340 грн. за порушення позивачем граничного терміну подання податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за періоди: І півріччя 2017р. - термін подання 09.08.2017р., фактично подано 19.01.2018р.; III квартал 2017р. - термін подання 09.11.2017р., фактично подано 19.01.2018р.

З урахуванням наведеного суд дійшов до висновку, що фактично позивачем повторно допущено порушення вимог підпункту 49.18.6 пункту 49.18.6 статті 49 ПК України, а відтак у контролюючого орану були наявні підстави для прийняття спірного рішення.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підсумовуючи вищевикладене в сукупності, суд вважає, що оскаржуване рішення відповідає критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Оскільки адміністративний позов не підлягає до задоволення, відсутні підстави для стягнення на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 12, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (; адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Токмілова Л.М.

.