Справа № 480/5151/20
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2020-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2020 р. Справа № 480/5151/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного управління міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного управління міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) (далі - відповідач, Зарічний ВДВС у м.Суми), в якій просив зобов`язати відповідача зняти арешт з належного ОСОБА_1 на праві приватної власності житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що був накладений постановою державного виконавця Зарічного ВДВС Сумського міського управління юстиції Скоромною О.М. від 08.08.2007.

Свої вимоги мотивував тим, що оскільки відповідачем було знищено усі виконавчі провадження, де боржником був ОСОБА_1 та, у тому числі, провадження в межах якого накладено арешт на його нерухоме майно, а знищення виконавчого провадження свідчить про завершення проведення усіх виконавчих дій у певному виконавчому провадженні та про відсутність будь - яких майнових претензій до боржників у даних провадженнях, тому закінчення відповідного виконавчого провадження повинно потягти за собою наслідки у вигляді зняття арешту з нерухомого майна позивача, що був накладений за постановою державного виконавця Зарічного ВДВС Сумського міського управління юстиції Скоромної О.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.08.2007.

Ухвалою суду від 13.08.2020 ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з урахуванням особливостей розгляду даної категорії справ, передбачених ст. ст. 268, 269, 270-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні на 21.08.2020 (а.с.13). Крім того, вказаною ухвалою суду у відповідача було витребувано належним чином звірену копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.08.2007 АК №086368.

21.08.2020 представник відповідача подав до суду відзив (а.с.19-20), в якому у вирішенні спору покладався на розсуд суду, та просив відмовити у стягнення судового збору. У відзиві також відмітив, що згідно даних АСВП на примусовому виконанні в Зарічному ВДВС у м. Суми станом на 21.07.2020 виконавчі провадження, де ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження не перебувають та зареєстрованими не значаться. Згідно даних АСВП на примусовому виконанні в Зарічному відділі державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції перебувало декілька виконавчих проваджень відносно боржника ОСОБА_1 , вказані виконавчі провадження передано до архіву.

Також вказав, що відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню, тобто виконавчі провадження знищено.

В судове засідання учасники справи, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином (а.с.15-16), з урахуванням особливостей для розгляду даної категорії справ, не з`явились.

Позивач 21.08.2020 подав заяву про розгляд у його відсутності (а.с.22).

Представник відповідача просив розглядати справу у його відсутності (а.с.20).

Відповідно до ч.3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, а також їх клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд вважав можливим розглядати справу у письмовому провадженні за відсутності учасників справи.

Дослідивши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку разом з надвірними будівлями та господарськими спорудами за АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії АЕР №912544 (а.с.5), що видане 15.04.2002 завідуючою Сумської районної державної нотаріальної контори Сумської області Хоменко О.В.

Згідно реєстраційного напису, вчиненого на свідоцтві про право на спадщину за заповітом, вказаний об`єкт нерухомості є приватною власністю ОСОБА_1 (а.с.5зворот).

Як вбачається з позовної заяви, з метою взяття на реєстраційний облік доньки ОСОБА_1 за місцем знаходження вказаного об`єкту нерухомості, позивач звернувся до В.Сироватської сільської ради, однак, йому було повідомлено, що на житловий будинок разом з надвірними будівлями та господарськими спорудами за АДРЕСА_1 постановою державного виконавця Зарічного ВДВС Сумського міського управління юстиції Скоромної О.М. від 08.08.2007 було накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження.

Після звернення до Управління «Центр надання адміністративних послуг СМР» з метою перевірки обставин щодо накладеного на його будинок арешту, позивач отримав Інформаційну довідку з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 07.07.2020, з якої вбачається, що на житловий будинок за АДРЕСА_1 накладено арешт та оголошена заборона на його відчуження на підставі постанови державного виконавця Зарічного ВДВС Сумського міського управління юстиції Скоромної О.М. від 08.08.2007, АК №086368 (а.с.6).

На письмове звернення адвоката до Зарічного ВДВС м. Суми щодо надання інформації про виконавче провадження, на підставі якого у 2007 році вчинено дії щодо обтяження нерухомого майна належному на праві власності позивачу (а.с.7), було надано відповідь від 21.07.2020, відповідно до якої вказувалось, що згідно даних АСВП на примусовому виконанні в Зарічному ВДВС у м. Суми станом на 21.07.2020 виконавчі провадження, де ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження не перебувають та зареєстрованими не значаться. Згідно даних АСВП на примусовому виконанні в Зарічному відділі державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції перебувало декілька виконавчих проваджень відносно боржника ОСОБА_1 , вказані виконавчі провадження передано до архіву.

Також було повідомлено, що відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню, тобто виконавчі провадження знищено. Згідно ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено вичерпний перелік підставі для зняття арешту з майна, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (а.с.8).

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались в даному випадку між сторонами, суд виходить з наступного.

На час виникнення спірних правовідносин умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку станом на момент накладення арешту на нерухоме майно та закінчення виконавчих проваджень, визначалися Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 (надалі - Закон № 606-XIV).

Так, відповідно до ч.6 ст. 24 Закону №606-XIV, чинної станом на момент накладення арешту (2007рік) за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження. Одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному цим Законом.

Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. Арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб. (ч.ч.2,6 ст. 55 Закону №606-XIV).

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону №606-ХІV в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, державний виконавець здійснює виконавчі дії по виконанню рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Зі змісту наведеного вбачається дійсна мета застосування процедури арешту майна боржника - для забезпечення реального виконання рішення. Тобто, існування арешту накладеного державним виконавцем дозволяє йому ефективно здійснювати дії щодо реального виконання виконавчих листів та інших виконавчих документів, упереджує недобросовісну поведінку боржника щодо уникнення сплати ним свого боргу шляхом реалізації або переоформлення належного йому рухомого та нерухомого майна.

Разом з тим, як встановлено судом та вбачається з інформаційної довідки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.6), на житловий будинок за АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності позивачу, накладено арешт та оголошена заборона на його відчуження на підставі постанови державного виконавця Зарічного ВДВС Сумського міського управління юстиції Скоромної О.М. від 08.08.2007 року, АК №086368. При цьому, згідно відповіді відповідача від 21.07.2020 №884640 (а.с.8) згідно даних АСВП на примусовому виконанні в Зарічному ВДВС у м.Суми станом на 21.07.2020 виконавчі провадження, де ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження не перебувають та зареєстрованими не значаться. Згідно даних АСВП на примусовому виконанні в Зарічному відділі державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції перебувало декілька виконавчих проваджень відносно боржника ОСОБА_1 , вказані виконавчі провадження передано до архіву, та відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, виконавчі провадження було знищено.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-ІV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.

Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини від 10.12.1948 кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Приймаючи до уваги ст.ст.24,25,55 Закону №606-ХІV існування арешту майна, накладеного державним виконавцем, має чітко окреслені граничні строки - з прийняття відповідної постанови про накладення арешту до завершення виконавчого провадження.

Як зазначалося вище та не заперечується відповідачем у відзиві, матеріали виконавчого провадження, на підставі якого накладено арешт передано до архіву та знищені та роз`яснено позивачу, що з урахуванням положень ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», зняти арешт можна в судовому порядку.

Відповідно до п.п.3.17 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 05.07.1999 №470/7, чинної на час прийняття постанови про арешт та оголошення заборони на його відчуження, було передбачено, що передачі до архіву підлягає виконавче провадження, у разі: відмови у відкритті виконавчого провадження згідно із статтею 26 Закону; закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 Закону; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40 1 Закону. Строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить 3 роки від дати відмови у відкритті виконавчого провадження або дати завершення виконавчого провадження. Виконавчі провадження після закінчення терміну їх зберігання підлягають знищенню (п.3.19 Інструкції).

Схожі норми містились і в Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 №2274/5 (чинного до 19.07.2017), відповідно до якого строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Схожі норми містяться і у чинних Правилах ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5 (розділ ХІ).

Таким чином, завершення виконавчого провадження та закінчення строків зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень є підставою для їх знищення.

Наслідки завершення виконавчого провадження передбачені статтею 38 Закону №606-ХІV в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, відповідно до якої у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника (ч.2 ст.38 Закону №606-ХІV).

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна (ч.3 ст.38 Закону №606-ХІV).

Схожі приписи містяться і ст. 40 чинного Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ.

З досліджених матеріалів справи вбачається відсутність відкритих виконавчих проваджень у Зарічному ВДВС у м.Суми, де стороною є позивач, а раніше відриті виконавчі провадження завершені, передані до архіву та знищені.

Враховуючи вказане, та приймаючи до уваги зазначені вище норми, знищення виконавчого провадження свідчить про завершення проведення всіх виконавчих дій у певному виконавчому провадженні, а відтак, суд приходить до висновку про відсутність правомірних підстав існування накладеного арешту на майно позивача.

За приписами ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, враховуючи відсутність правових підстав зберігати накладений арешт на нерухоме майно позивача, а саме, житловий будинок за АДРЕСА_1 згідно постанови державного виконавця Зарічного ВДВС Сумського міського управління юстиції Скоромної О.М. від 08.08.2007, АК №086368, в силу відсутності відкритих виконавчих проваджень стосовно позивача як боржника та не підтвердження належними доказами правомірності існування арешту, накладеного на майно позивача, з огляду на статтю 1 Першого протоколу Конвенції, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача просив відмовити у стягнення судового збору, разом з тим, відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені, відсутні підстави для відмови у стягнення судового збору, на чому наполягає представник відповідача, а тому суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Зарічного ВДВС у м.Суми суму судового збору в розмірі 840,80грн., сплаченого позивачем за подання позовної заяви згідно квитанції від 11.08.2020 (а.с.4).

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного управління міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) (40000. м.Суми, вул.Гамалія, буд.31А, ) про зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Зобов`язати Зарічний відділ державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного управління міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) зняти арешт з майна ОСОБА_1 , а саме: житлового будинку за АДРЕСА_1 , накладеного постановою державного виконавця Зарічного ВДВС Сумського міського управління юстиції Скоромною О.М. від 08.08.2007, АК №086368.

Стягнути з Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного управління міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) (40000. м.Суми, вул.Гамалія, буд.31А, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок повернення сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 21.08.2020.

Суддя І.Г. Шевченко