Справа № 522/7204/20
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2020-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2020 р.м.ОдесаСправа № 522/7204/20
Суддя першої інстанції: Шенцева О.П.

Час та місце ухвалення судового рішення « 12:06», м.Одеса

Повний текст судового рішення складений 22.05.2020р.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Гончарової О.О.,

представника позивача Білоконь Н.О., представника відповідача Мунтяна І.Ю., відповідача ОСОБА_1 , перекладача Боячко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, -

В С Т А Н О В И В:

05.05.2020р. Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (надалі - ГУ ДМС України в Одеській області) звернулося до суду з позовом до громадянина республіки Кот-Д`Івуару ОСОБА_1 про продовження строку затримання на шість місяців до 25.11.2020р. з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у зв`язку розглядом заяви відповідача про надання міжнародного захисту протягом трьох місяців, з закриттям пунктів пропуску через державний кордон в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, не має можливості виконати рішення про примусове видворення за межі України ОСОБА_1 , а тому закінчився термін його тримання в тимчасовому пункті перебування.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22.05.2020р. позов задоволено частково; продовжено строк затримання на шість місяців до 25.11.2020р. громадянина республіки Кот- Д`Івуару ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 22.10.2019р. в ході проведення профілактичних заходів з протидії нелегальній (незаконній) міграції працівниками ГУ ДМС України в Одеській області за адресою вул. Преображенська, 64, м. Одеса, було виявлено без документів громадянина республіки Кот-Д`Івуару ОСОБА_1 , який прибув на територію України з метою навчання, кордон України перетнув з паспортом громадянина республіки Кот-Д`Івуару, який втрачений ним за невідомими обставинами.

Протоколом про адміністративне правопорушення ПР МОД 000739 від 22.10.2019р. встановлено порушення ОСОБА_1 правил перебування іноземців в Україні, а саме проживання без документів на право проживання в Україні, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП. /а.с.25/

Постановою про накладення адміністративного стягнення ПН МОД 000735 від 22.10.2019р. накладено на ОСОБА_1 , відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700грн. Вищезазначена постанова виконана 20.11.2019р. /а.с.24,26/

Рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 22.10.2019р. №786 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства громадянина республіки Кот-Д`Івуару ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вирішено з урахуванням закінчення терміну дії посвідки на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 до 15.11.2017р., прийняти відносно нього рішення про примусове повернення в країну походження та зобов`язати покинути територію України у термін до 28.10.2019р. /а.с.39-43/

Протоколом про адміністративне правопорушення ПР МОД 001466 від 25.11.2019р. встановлено порушення ОСОБА_1 правил перебування іноземців в Україні, а саме ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП. /а.с.33/

Постановою про накладення адміністративного стягнення ПН МОД 001478 від 25.11.2019р. накладено на ОСОБА_1 , відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700грн. /а.с.34/

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.11.2019р. у справі №522/20045/19 (набрало законної сили 24.12.2019р.) затримано громадянина республіки Кот- Д`Івуару ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 25.05.2020р. з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. /а.с.16-19, 114-118/

Рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 25.11.2019р. громадянин республіки Кот- Д`Івуару ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 25.05.2020р. поміщений до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. /а.с.11/

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2019р. у справі № 522/20010/19 примусово видворено за межі території України громадянина республіки Кот- Д`Івуару ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.119-123/

Перевіривши матеріали справи, судова колегія дійшла до наступних висновків.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно з п.5 вказаного Типового положення іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування не може перевищувати шести місяців з дня фактичного затримання особи. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк чи прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, такий строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для виконання рішення про примусове видворення чи для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Таким чином, затримання іноземця або особи без громадянства та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, можливо також з метою ідентифікації, однак з обов`язковим забезпеченням примусового видворення з України.

Згідно з ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Частинами 11-13 ст.289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2019р. у справі № 522/20010/19 примусово видворено за межі території України громадянина республіки Кот- Д`Івуару ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом першої інстанції встановлено, що станом на 04.05.2020р. в ГУ ДМС України в Одеській області знаходиться паспорт громадянина республіки Кот- Д`Івуару ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_2 строком дії з 20.09.2016р. по 19.09.2021р.

Отже, відповідача ідентифіковано як того вимагає чинне законодавство України, а тому він підлягає примусовому видворенню (реадмісії) за межі України.

Разом з цим, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12.03.2020 по 03.04.2020 на всій території України встановлено карантин.

В подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020р. №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» Урядом продовжено на всій території України дію карантину до 31.08.2020р.

Згідно пп.1 п.1 Рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 13.03.2020р., введеного в дію Указом Президента від 13.03.2020 №87/2020, розпорядження Кабінету Міністрів України «Про тимчасове закриття деяких пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю і припинення в них пішохідного сполучення» від 13.03.2020 № 288-р,розпорядження Кабінету Міністрів України «Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 14.03.2020 № 287-р тимчасово закрито пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю, а також тимчасово припинено пішохідне сполучення у пунктах пропуску через державний кордон.

Таким чином, забезпечити процедуру видворення громадянина республіки Кот- Д`Івуару ОСОБА_1 не можливо у зв`язку з закриттям пунктів пропуску через державний кордон в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, оскільки на даний час підстави для подальшого перебування в Україні громадянина республіки Кот- Д`Івуару ОСОБА_1 відсутні та закриті пункти пропуску через державний кордон в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а тому до відповідача слід застосувати захід, передбачений ч.11 ст.289 КАС України, як затримання з поміщенням останнього до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України.

Погоджуючись з правовою позицією позивача, судова колегія враховує рішення ЄСПЛ з питань обмеження права на свободу, передбаченого підпунктом "f" п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Європейський суд з прав людини у справі «Ливада проти України» (рішення від 26 червня 2014 року) зазначив, що проголошуючи право на свободу, пункт статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в не допущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 про захист прав людини і основоположних свобод. Застосування адміністративного затримання для забезпечення доступності особи для подальшого кримінального провадження становить свавільне позбавлення свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» (рішення від 25 червня 1996 року) та у справі «Дугуз проти Греції» (рішення від 06 березня 2001 року) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України затримання треба розуміти і як тимчасовий запобіжний кримінально-процесуальний, і як адміністративно-процесуальний заходи, застосування яких обмежує право на свободу та особисту недоторканність людини (абзац п`ятий пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2003 року №12-рп/2003).

Таким чином, оскільки на даний час неможливо забезпечити примусове видворення відповідача, у зв`язку з закриттям пунктів пропуску через державний кордон в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, що в свою чергу не дає можливості виконати рішення про примусове видворення за межі України, отже колегія суддів вважає вірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо продовження строку затримання відповідача.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального права, а тому в порядку ст.316 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.272, 289, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.