Справа № 420/7456/20
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2020-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7456/20
УХВАЛА

20 серпня 2020 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Єфіменко К.С., розглянувши в порядку ч.1 ст.154 КАС України (без виклику сторін) заяву позивача про забезпечення позовних вимог по справі від 18.08.2020 року (вхідний №32603/20) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «В.С.В.» (пров.Гвоздичний,буд.6, м.Одеса, 65056) до Виконавчого комітету Одеської міської ради (площа Думська,буд.1, м.Одеса, 65026) про визнання протиправним та скасувати рішення №264 від 30.07.2020 року виконавчого комітету Одеської міської ради в частині демонтажу пересувної тимчасової споруди, яка розміщена за адресою: вул.Генуезька,3, м.Одеса, та належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «В.С.В.», що зазначена в Додатку до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 30.07.2020 року №264 в розділі Приморський район під номером 2, визнати протиправним та скасувати рішення №264 від 30.07.2020 року виконавчого комітету Одеської міської ради в частині демонтажу пересувної тимчасової споруди, яка розміщена за адресою: вул.Генуезька,3, м.Одеса, та належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «В.С.В.», що зазначена в Додатку до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 30.07.2020 року №264 в розділі Приморський район під номером 3,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «В.С.В.» (пров.Гвоздичний,буд.6, м.Одеса, 65056) до Виконавчого комітету Одеської міської ради (площа Думська,буд.1, м.Одеса, 65026) про визнання протиправним та скасувати рішення №264 від 30.07.2020 року виконавчого комітету Одеської міської ради в частині демонтажу пересувної тимчасової споруди, яка розміщена за адресою: вул.Генуезька,3, м.Одеса, та належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «В.С.В.», що зазначена в Додатку до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 30.07.2020 року №264 в розділі Приморський район під номером 2, визнати протиправним та скасувати рішення №264 від 30.07.2020 року виконавчого комітету Одеської міської ради в частині демонтажу пересувної тимчасової споруди, яка розміщена за адресою: вул.Генуезька,3, м.Одеса, та належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «В.С.В.», що зазначена в Додатку до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 30.07.2020 року №264 в розділі Приморський район під номером 3.

Ухвалою суду від 07.08.2020 року було відкрито спрощене провадження.

Позивачем разом із позовом була подана заява від 06.08.2020 року (вхідний №30775/20) про забезпечення позовних вимог шляхом: заборони відповідачу та будь-яким іншим особам здійснювати демонтаж тимчасової споруди, розташованої за адресою: м.Одеса, вул.Генуезька 3, яка належить ТОВ «В.С.В.».

Ухвалою суду від 10.08.2020 року в задоволенні заяви було відмовлено через неподання представником позивача доказів, які б свідчили про існування безпосередньої загрози знесення ТС на підставі рішення, яке є предметом розгляду по справі.

18.08.2020 року від представника позивача повторно надійшло клопотання про забезпечення позовних вимог (вхідний №32603/20) шляхом зупинення дії рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 30.07.2020 року №264 в розділі Приморський район під номером 2, визнати протиправним та скасувати рішення №264 від 30.07.2020 року виконавчого комітету Одеської міської ради в частині демонтажу пересувної тимчасової споруди, яка розміщена за адресою: вул.Генуезька,3, м.Одеса до набрання законної сиди судовим рішенням по справі.

В обґрунтування поданої заяви позивач вказує на те, що вказана ТС належить позивачу та оскільки оскаржене рішення містить застереження щодо можливого демонтажу цієї ТС з боку Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів ОМР, якщо позивач не здійснить демонтаж самостійно. Забезпечення позовних вимог слід здійснити задля недопущення порушення прав позивача, а також покладання надмірного тягару для місцевого бюджету з компенсації можливих збитків. У зв`язку з цим, на думку представника позивача, є необхідність винесення судом рішення про забезпечення адміністративного позову до ухвалення рішення у справі.

19.08.2020 року від представника позивача надійшла додаткова заява з наданням доказів вчинення посадовими особами Управління дій по примусовому демонтажу ТС, які вчинялись 19.08.2020 року за результатами яких вже частково була демонтована ТС та є загроза продовження вказаних дій..

Оцінивши обґрунтованість доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Конституційного Суду України у справі №3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст.7 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст.3 Конституції України та ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 150 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Заходи забезпечення адміністративного позову вживаються у разі наявності таких обставин:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулась до суду , такими рішеннями, дією або бездіяльністю.

У кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, суд має встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи предметом оскарження є рішення №264 від 30.07.2020 року виконавчого комітету Одеської міської ради в частині демонтажу пересувної тимчасової споруди, яка розміщена за адресою: вул.Генуезька,3, м.Одеса, та належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «В.С.В.», що зазначена в Додатку до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 30.07.2020 року №264 в розділі Приморський район під номером 2.

На виконання вказаного рішення Управлінням на адресу позивача було направлена вимоги (припис) про знесення ТС від 02.07.2020 року №110355. У вказаному приписі зазначено, що у разі його не виконання до 06.07.2020 року тимчасова споруда буде демонтована силами працівників Управління за рахунок позивача.

Відповідно до положень ст.42 Конституції України особа може бути позбавлена права власності лише в судовому порядку.

Представником позивача надані до суду беззаперечні докази того, що посадові особи Управління на підставі припису від 02.07.2020 року №110355про необхідність знесення цього павільйону, власними силами 19.08.2020 року вчинили дії щодо демонтажу ТС, але встигли лише розібрати його частину (фото таблиці та опис демонтованого майна від 19.08.2020 року).

Таким чином, судом встановлено, що посадові особи Управління намагаються, на підставі оскаржуваного позивачем рішення, у позасудовому порядку, вчинити фактичне позбавлення (руйнування) права власності ТОВ «В.С.В.» на приналежне йому майно.

Таким чином, суд вважає, що в разі не застосування заходів попереднього судового захисту у вигляді заборони на знесення у позасудовому порядку демонтажу споруди, яка належить ТОВ «В.С.В.», може унеможливити поновлення його прав та призвести до настання шкоди майну, що буде неприпустимим з огляду на гарантії прав власності особі, які гарантовані йому державою Україна положеннями ст.1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року і положеннями Конституції України.

За вказаних обставин, на думку суду, клопотання представника позивача про забезпечення позову у цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню саме у формі заборони Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради та будь-яким іншим особам здійснювати демонтаж тимчасової споруди, розташованої за адресою: м.Одеса, вул.Генуезька 3, яка належить ТОВ «В.С.В.» до набрання законної сили судового рішення по цій справі.

Разом з тим, суд вважає, що клопотання про зупинення дії оскаржуваного рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 30.07.2020 року №264 в розділі Приморський район під номером 2 та під номером 3 не може бути задоволено, оскільки це є фактичним вирішенням справи на користь позивача, а це не відповідає завданням попереднього судового захисту.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.150,151,154 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позовних від 18.08.2020 року (вхідний №32603/20) задовольнити частково.

Заборонити Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради чи за його дорученням будь-яким іншим особам здійснювати демонтаж тимчасової споруди, розташованої за адресою: м.Одеса, вул.Генуезька 3, яка належить ТОВ «В.С.В.» до набрання законної сили судового рішення по цій справі.

В задоволенні решти заяви відмовити.

Ухвала суду набирає чинності з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня отримання ухвали в порядку, визначеному п.15.5 Перехідних положень КАС України, але оскарження не зупиняє негайного виконання ухвали та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя К.С.Єфіменко