Справа № 520/8605/2020
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2020 р. № 520/8605/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Головне управління ДПС у Харківській області, звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд стягнути до бюджету України з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , суму податкового боргу в загальному розмірі 42 820,37 гривень.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач має податковий борг у розмірі 42 820,37 грн., який добровільно сплачено не було, а отже зазначена сума підлягає стягненню в судовому порядку.

Ухвалою суду від 08.07.2020 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

08.07.2020 року згідно супровідного листа № 520/8605/2020/30257/2020 копію зазначеної вище ухвали було надіслано на адресу відповідача, однак 17.08.2020 року зазначене відправлення повернулось на адресу суду з відміткою Укрпошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. 11 ст. 126 КАС України встановлено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що відповідач - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та має реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Як платник податків ФО-П ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області.

Також під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач має податковий борг у загальній розмірі 42 820,37 гривень, що виник на підставі несплати зобов`язань, а саме за: - податковою декларацією платника єдиного податку від 12.07.2019 № у розмірі 224,97 гривень; - податковою декларацією платника єдиного податку від 12.07.2019 № у розмірі 3 282,50 гривень; - податковою декларацією платника єдиного податку від 05.07.2017 № у розмірі 502,53 гривень; - податковою декларацією платника єдиного податку від 09.02.2018 № у розмірі 1883,86 гривень; - податковою декларацією платника єдиного податку від 09.02.2018 № у розмірі 1 803,46 гривень; - податковою декларацією платника єдиного податку від 09.04.2018 № у розмірі 4 500,00 гривень; - податковою декларацією платника єдиного податку від 09.07.2018 № у розмірі 10 550,00 гривень; - податковою декларацією платника єдиного податку від 09.11.2018 № у розмірі 4 300,00 гривень; - податковою декларацією платника єдиного податку від 11.02.2019 № у розмірі 4 330,00 гривень; - податковою декларацією платника єдиного податку від 03.05.2019 № у розмірі 4 250,00 гривень; - податковою декларацією платника єдиного податку від 05.02.2020 № у розмірі 4 619,46 гривень; - податковою декларацією платника єдиного податку від 05.05.2020 № у розмірі 2 573,59 гривень.

Відповідно до вимог п. 56.11 ст. 56 ПКУ не підлягає оскарженню грошове зобов`язання самостійно визначене платником податків.

Згідно з пп. 59.1 ст. 59 ПКУ позивачем на адресу відповідача було направлено податкову вимогу від 27.08.2015 № 107-23, однак зазначена сума боргу відповідачем сплачена не була.

Також суд зазначає, що податкова вимога є дійсною, не була предметом адміністративного чи судового оскарження, не є скасованою, зміненою або відкликаною, а тому сума податкового зобов`язання є узгодженою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, встановлених ПКУ та законами з питань митної справи, що повністю узгоджується з приписами ст. 19 Конституції України щодо обов`язку кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Не сплачені платником податків, у встановлений ПКУ строк, суми узгоджених грошових зобов`язань (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) визнаються податковим боргом (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПКУ).

За приписами пп. 19-1.1.22 п. 19-1 ст. 19-1 ПКУ погашення податкового боргу, стягнення своєчасно не нарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів здійснюють контролюючі органи.

Контроль за своєчасністю подання платниками податків передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів покладено на органи податкової служби. Крім того, п. 19-1.1 ст.19-1 ПКУ, на контролюючі органи покладено функцію застосування і своєчасного стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до ст. 176.1. Податкового кодексу України платники податку зобов`язані:

е) своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих органом державної податкової служби, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Приписи п. 87.11 ст. 87 ПКУ визначають, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податків-фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішення суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення податкового боргу - задовольнити в повному обсязі.

Визнання протиправною бездіяльність Лозівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області () щодо невиплати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованості з пенсії, що утворилася за період з 01.03.2016 року по 30.06.2018 року включно.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Державного бюджету України суму податкового боргу в загальному розмірі 42 820,37 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.