Справа № 200/5127/19-а
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2020-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у встановленні судового контролю за виконанням судового рішення

20 серпня 2020 р. Справа №200/5127/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області, Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправними та скасування вимог, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (надалі ГУ ДФС, відповідач), за участі третьої особи Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (надалі Селидівський МВ ДВС) про визнання протиправними та скасування вимог №Ф-141-17 від 11.06.2018 року на суму 21 392,00 грн. та №Ф-141-17 від 10.01.2019 року на суму 19 207,07 грн. про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також припинення постанови ВП №56900223 про виконавче провадження.

23 серпня 2019 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду у даній справі позов ОСОБА_1 задоволено повністю, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області №Ф-141-17 від 11.06.2018 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 21 392,00 грн., визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області №Ф-141-17 від 10.01.2019 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 19 207,07 грн., скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 01.08.2018 року по ВП №56900223 винесену при примусовому виконанні вимоги №Ф-141-17У від 11.06.2018 року, та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС у Донецькій області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 689 (дві тисячі шістсот вісімдесят дев`ять) гривень 40 копійок.

19 серпня 2020 року від позивача до суду надійшла заява, в якій ОСОБА_1 просив суд зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області подати звіт про виконання судового рішення по справі № 200/5127/19-а.

Вивчивши вказану заяву та її обґрунтування, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Кодекс адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачає дві процесуальні форми контролю адміністративного суду за виконанням рішень в адміністративних справах це зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (стаття 382 КАС України) та шляхом вирішення і розгляду справ з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби (стаття 287 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зазначені норми кореспондують положення пункту 1 частини 6 статті 246 КАС України та підпункту ґ пункту 4 частини 1 статті 322 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині постанови суду першої чи апеляційної може бути встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття рішення/постанови у справі. Такий контроль здійснюється шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення до суду першої інстанції, розгляду поданого звіту на виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.

Аналізуючи наведені законодавчі приписи, суд дійшов висновку, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття судового рішення у справі.

Під час прийняття рішення суд першої інстанції не встановив судового контролю за виконанням рішення відповідачем, оскільки статтею 382 КАС України визначено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Крім того, суд зазначає, що Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області не є відповідачем по даній справі.

З урахуванням наведеного, у суд відсутні правові підстави для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією наведеною в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України №3 від 13.03.2017 року «Про огляд практики застосування адміністративними судами статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України».

Керуючись статтями 2, 5, 248, 251, 256, 294, 295, 382, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зобов`язання подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Згідно приписів статті 297 КАС України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.М. Чучко