Справа № 280/3206/20
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року Справа № 280/3206/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Стовбур А.Ю., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» (69032, м.Запоріжжя, вул.Південне шосе, буд.15; )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; ),

Управління Державної казначейської служби України у м.Запоріжжі Запорізької області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.168; )

про стягнення пені,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач 1), Управління Державної казначейської служби України у м.Запоріжжі Запорізької області (далі - відповідач 2), у якій позивач просить суд стягнути з Державного бюджету України на користь позивача пеню за порушення строків бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2008 року в розмірі 5 536 677,85 грн. за період з 18.10.2018 по 26.03.2020.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Гавриловою О.В., яка діє на підставі Ордеру на надання правової допомоги серія КВ №849513 від 01.04.2020.

Позов обґрунтований тим, що за результатами судового розгляду постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.08.2019 у справі №280/4453/18 стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2008 року, а також стягнуто пеню за порушення строків відшкодування ПДВ за період з 24.06.2015 по 17.10.2018. Позивач фактично отримав бюджетне відшкодування за грудень 2008 року 26.03.2020, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача пеню відповідно до п.200.23 ст.200 Податкового кодексу України за період з 18.10.2018 по день погашення. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 20.05.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 15.06.2020.

03.06.2020 відповідач 2 подав відзив на позов (вх.№25861), у якому зазначає, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів. Стягувач, на користь якого прийняті судові рішення про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, подає документи до органу Казначейства. Просить врахувати відзив при розгляді справи.

15.06.2020 Головне управління ДФС у Запорізькій області подало відзив на позов (вх.№27495), у якому з позовними вимогами не погоджується, зазначає, що пеня нараховується на суму бюджетної заборгованості в силу закону та не залежить від волевиявлення платника податку на додану вартість. Оскільки контролюючі органи наділені правом стягнення з платників податків податкового боргу та пені протягом 1095 днів, то, для цілей забезпечення принципів справедливості, рівності і балансу у відносинах між платником і державою, аналогічне право на стягнення пені протягом 1095 днів повинно бути забезпечено і для платників податків. Таким чином, вважає, що строк на стягнення пені на суму несвоєчасно відшкодованого податку на додану вартість не може перевищувати 1095 днів. Просить в задоволенні позову відмовити.

У підготовчому засіданні 15.06.2020 здійснено заміну відповідача - Головного управління ДФС у Запорізькій області, та належного - Головне управління ДПС у Запорізькій області, відкладено підготовче засідання на 02.07.2020.

16.06.2020 позивач подав відповідь на відзив відповідача 1 (вх.№27970), у якій звертає увагу, що у відповіді на відзив не висловлено позицію щодо заявлених позовних вимог.

22.06.2020 Головне управління ДПС у Запорізькій області подало відзив на позов (вх.№28893), у якому зазначено про незгоду із заявленими позовними вимогами з підстав, викладених у відзиві Головного управління ДФС у Запорізькій області.

02.07.2020 позивач подав відповідь на відзив Головного управління ДПС у Запорізькій області (вх.№30392), у якій звернув увагу, що викладена відповідачем позиція щодо строку 1095 днів стосується не строку, протягом якого може бути нарахована пеня, а строку звернення до суду для захисту порушеного права з вимогами про стягнення пені. Застосування строку 1095 днів у даних правовідносинах суперечить приписам п.200.23 ст.200 Податкового кодексу України, оскільки пеня нараховується протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Ухвалою суду від 02.07.2020 продовжено підготовче провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 30.07.2020.

Ухвалою суду від 30.07.2020 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10.08.2020.

У судовому засіданні 10.08.2020 оголошено перерву до 14.08.2020.

10.08.2020 представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, представники відповідачів зазначили, що проти клопотання не заперечують.

У відповідності до ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подальший розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Під час судового розгляду представник позивача наполягав на задоволенні позову, зазначив, що відповідно до п.200.23 ст.200 Податкового кодексу України платник податку має право на нарахування пені за весь період до дати отримання відшкодування. Оскільки податок на додану вартість за грудень 2008 року фактично відшкодовано 26.03.2020, пеня має нараховуватись за період з наступного дня після періоду, за який пеню стягнуто судовим рішенням, і до 23.06.2020. Наголошував, що строк нарахування пені обмежується лише датою фактичного відшкодування, а строк 1095 днів застосовується при обчисленні строку звернення до суду. Оскільки позивач просить стягнути пеню з 18.10.2018, отже позов подано в межах такого строку.

Під час судового розгляду представник відповідача 1 проти задоволення позову заперечував, наполягав та тому, що строк стягнення пені на суму несвоєчасно відшкодованого податку на додану вартість не може перевищувати 1095 днів.

Під час судового розгляду представник відповідача 2 проти задоволення позову щодо вимог до Казначейства заперечив, зазначив, що органи Казначейства не здійснюють нарахування пені, а лише виконують рішення про стягнення нарахованої пені з бюджету.

На підставі наявних матеріалів суд встановив такі обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжалюмінторг" звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому позивач просив суд зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області внести до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість необхідні дані щодо відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю "Запоріжалюмінторг" суми податку на додану вартість за грудень 2008 року в розмірі 10 692 526 грн.; стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжалюмінторг" пеню за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за грудень 2008 року в розмірі 12 771 270 грн. 20 коп. за період з 24.06.2015 по 17.10.2018.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.02.2019 у справі №280/4453/18 позов задоволено часткового.

Зобов`язано Головне управління ДФС у Запорізькій області внести до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість відомості, передбачені Порядком ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженим Постановою КМУ від 25.01.2017 № 26, які необхідні для відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» суми податку на додану вартість за грудень 2008 року в розмірі 10 692 526 грн. 00 коп.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» пеню за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за грудень 2008 року в розмірі 12 771 270 грн. 20 коп. за період з 24.06.2015 по 17.10.2018.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.08.2019 у справі №280/4453/18 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.02.2019 у справі №280/4453/18 скасовано. Позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо повернення з державного бюджету суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Товариству з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» за грудень 2008 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2008 року в розмірі 10 692 526 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» пеню за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за період з 24.06.2015 року по 17.10.2018 року в сумі 7 408 006,52 грн. В решті позову відмовлено.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 28.08.2019 у справі №280/4453/18 набрала законної сили 28.08.2019.

Судовими рішенням у справі №280/4453/18 встановлено, що 16.01.2009 позивачем подано до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі декларацію з податку на додану вартість за грудень 2008 року та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації за грудень 2008 року.

СДПІ по роботі з великими платниками податків у м.Запоріжжі було проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Запоріжалюмінторг» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за грудень 2008 року у сумі 16 996 508 гривень, яка виникла за вересень 2008 року на розрахунковий рахунок платника у банку, що виникла за рахунок від`ємного значення з ПДВ, задекларованого у листопаді 2008 року. За наслідками цієї перевірки було складено акт № 28/08-08/3257352 від 26.02.2009, яким встановлено порушення позивачем пп.7.7.2, 7.7.4 п.7.2 ст.7 Закону №168/97-ВР, а саме - завищення бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за грудень 2008 року у сумі 10 692 526,2 гривень, яке виникло за рахунок від`ємного значення з ПДВ, що декларувалося у листопаді 2008 року.

На підставі цього акту було прийняте податкове повідомлення-рішення №/0 від 10.03.2009 про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на 10 692 526 гривень.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.12.2009 у справі № 2а-5258/09/0870 відмовлено ТОВ «Запоріжалюмінторг» у задоволенні позову до СПДІ по роботі з ВПП у м.Запоріжжі про скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2011 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 26.11.2013 № 2а-5258/09/0870 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» задоволено частково. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11.12.2009 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2011 у справі скасовано, а матеріали справи направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Запорізького окружного адмінінстративного суду від 10.04.2014 у справі № П/808/114/14 у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування податкового повідомлення-рішення від 10.03.2009 №000040808/0 відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2015 у справі № П/808/114/14 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» задоволено. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10.04.2014 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Межрегіонального головного управління Міндоходів, за участю: Прокуратури Запорізької області про скасування податкового повідомлення-рішення скасовано. Позовні вимоги задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Запоріжжі №/0 від 10.03.2009.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.11.2015 по справі №808/114/14 касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишено без задоволення. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2015 залишено без змін.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

23.06.2020 Державна казначейська служба України перерахувала позивачу кошти в сумі 10 692 526,00 грн на виконання виконавчого листа суду у справі №280/4453/18 та висновку від 26.03.2020 №41 щодо відшкодування сум ПДВ, та в сумі 7 408 006,52 грн. на виконання виконавчого листа суду у справі №280/4453/18 та висновку від 26.03.2020 №42 щодо відшкодування сум пені.

Позивач вважає, що має право на нарахування пені на підставі п.200.23 ст.200 ПК України у зв`язку з несвоєчасною виплатою бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за грудень 2008 року за період з 18.10.2018 по дату фактичного відшкодування, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.15 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Суд зазначає, що факт несвоєчасного перерахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість не є спірним у даній справі, зміст спірних правовідносин становить строк, протягом якого платник податку має право на стягнення пені, нарахованої на заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість, та сума такої пені.

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Таким чином, нормами Податкового кодексу України визначено право платника податків на нарахування пені на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість з моменту її виникнення до дня погашення включно.

Наведені норми дозволяють дійти висновку, що строк нарахування пені обмежується датою погашення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість, адже саме з цієї дати припиняється протиправна бездіяльність контролюючого органу, яка полягає у невиконанні державою взятих на себе зобов`язань з відшкодування податку на додану вартість.

Зазначене свідчить про безпідставність тверджень контролюючого органу стосовно необхідності застосування до даних правовідносин строку 1095 днів від моменту виникнення права на бюджетне відшкодування, оскільки в даному випадку порушення є триваючим, і може перевищувати такий строк не з вини платника.

Посилаючись на судову практику Верховного Суду у справах №818/3843/17 та №820/1750/18 контролюючий орган допустив хибне трактування правових висновків Верховного Суду.

У справах №818/3843/17 та №820/1750/18 предметом оцінки Верховного Суду був не строк, протягом якого нараховується пеня на заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість, а строк, протягом якого платник податків може звернутись до суду за захистом порушеного права шляхом стягнення такої пені.

Так, Верховний Суд дійшов правового висновку, що позовна вимога про стягнення пені на суму несвоєчасно відшкодованого податку на додану вартість з Державного бюджету України може бути заявлена в межах строку, встановленого пунктом 102.5 статті 102 Податкового кодексу України для подання заяви про відшкодування надміру сплачених грошових зобов`язань, тобто протягом 1095 днів.

Відповідно до встановлених обставин справи, позивачем було ініційоване судове провадження, у тому числі щодо стягнення пені на суму простроченої бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, і даний спір був вирішений в межах справи №280/4453/18, де суд визнав порушення прав позивача, стягнув з відповідача заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість та пеню за період з 24.06.2015 по 17.10.2018.

Однак, після вирішення вищезазначеного спору, порушення прав позивача продовжилось, і припинилось лише 26.03.2020 з фактичним погашенням такої заборгованості.

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення пені за період з 18.10.2018 по 23.06.2020, і оскільки зазначений період не перевищує 1095 днів від дня погашення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення пені на підставі п.200.23 ст.200 Податкового кодексу України за період з 18.10.2018 по 23.06.2020 є обґрунтованими.

Позивач просить стягнути пеню в сумі 5 536 677,85 грн за період з 18.10.2018 по 23.06.2020, що становить 565 днів, обраховану на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України станом на момент виникнення пені - 30%. Обчислення пені здійснено таким чином: 10 692 526 грн (сума заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ) х 30% х 120% : 365 х 525 = 5 536 677,85 грн.

Відповідач 1 не погоджується із наведеним розрахунком, оскільки вважає, що облікова ставка Національного банку України має застосовуватись з урахуванням зміни її розміру протягом строку її дії. Відповідач 1 обраховує пеню таким чином: 1 202 250,05 грн (10 692 526 грн х 18% (за період з 18.10.2018 по 25.04.2019) х 120% : 365 х 190) + 516 756,60 грн (10 692 526 грн х 17,50% (за період з 26.04.2019 по 18.07.2019) х 120% : 365 х 84) + 292 828,74 грн (10 692 526 грн х 17% (за період з 19.07.2019 по 05.09.2019) х 120% : 365 х 49) + 284 216,13 грн (10 692 526 грн х 16,50% (за період з 06.09.2019 по 24.10.2019) х 120% : 365 х 49) + 266 990,91 грн. (10 692 526 грн х 15,50% (за період з 25.10.2019 по 12.12.2019) х 120% : 365 х 49) + 232 540,47 грн (10 692 526 грн х 13,50% (за період з 13.12.2019 по 30.01.2020) х 120% : 365 х 49) + 162 409,22 грн (10 692 526 грн х 11% (за період з 31.01.2020 по 12.03.2020) х 120% : 365 х 42) + 45 699,56 грн (10 692 526 грн х 10% (за період з 13.03.2020 по 26.03.2020) х 120% : 365 х 13 = 3 003 691,67 грн.

У постанові від 11.06.2020 у справі №803/521/17 Верховний Суд звернув увагу на необхідність перевірки правомірності розрахунку пені здійсненого позивачем, дослідження у відповідності до яких нормативних документів здійснювався даний розрахунок та чи були враховані усі обставини, що могли б вплинути на розмір пені (кількість днів прострочення, облікова ставка НБУ, яка була встановлена на момент виникнення спірних правовідносин).

Суд перевірив надані сторонами розрахунки належної до відшкодування пені, та встановив таке.

Пунктом 200.15 статті 200 Податкового кодексу України визначено момент, з якого у контролюючого органу виникає обов`язок внесення даних про узгоджені суми бюджетного відшкодування до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, а саме: на наступний робочий день після отримання рішення суду.

У постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 28.08.2019 у справі №280/4453/18 суд встановив, що на момент виникнення пені облікова ставка Національного банку України була встановлена на рівні 30%.

Суд звертає увагу, що норми п.200.23 ст.200 Податкового кодексу України містять імперативний припис щодо нарахування на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої саме на момент виникнення пені, та не передбачають врахування зміни облікової ставки Національного банку України протягом дії пені.

За таких обставин при обчисленні розміру належної до відшкодування пені підлягає застосування облікова ставка Національного банку України на рівні 30%, а отже правильним є розрахунок пені, здійснений позивачем, в сумі 5 536 677,85 грн..

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг».

Відповідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем понесено витрати зі сплати судового збору в сумі 21 020,00 грн, які підлягають стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, який допустив протиправну бездіяльність щодо невідшкодування у встановлені строки узгоджених сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, а саме - Головного управління ДПС у Запорізькій області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» пеню на рівні 120% облікової ставки Національного банку України, що дорівнює 5 536 677,85 грн.(п`ять мільйонів п`ятсот тридцять шість тисяч шістсот сімдесят сім гривень 85 коп.).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 21 020,00 грн (двадцять одну тисячу двадцять гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг», місцезнаходження: 69032, м.Запоріжжя, вул.Південне шосе, буд.15; .

Відповідач 1 - Головне управління ДПС у Запорізькій області, місцезнаходження: 69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; .

Відповідач 2 - Управління Державної казначейської служби України у м.Запоріжжі Запорізької області.

Повне судове рішення складено 20 серпня 2020 року.

Суддя М.О. Семененко