Справа № 480/1519/20
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2020 р. справа №480/1519/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бондаря С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Демченко К.І.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Давиденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту фінансово-облікової політики, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області в особі ліквідаційної комісії, третя особа: Міністерство внутрішніх справ України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту фінансово-облікової політики , Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області в особі ліквідаційної комісії в якій просить:

- визнати протиправними дії Управління МВС України в Сумській області в особі ліквідаційної комісії щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності третьої групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби;

- зобов`язати УМВС України в особі ліквідаційної комісії подати до МВС в особі Департаменту фінансово-облікової політики висновок щодо виплати грошової допомоги;

- зобов`язати МВС в особі Департаменту фінансово-облікової політики призначити та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, відповідно до Порядку №850;

- відшкодувати завдану позивачу Управлінням МВС України в Сумській області в особі ліквідаційної комісії незаконною відмовою у виплаті одноразової грошової допомоги моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що позивач проходив службу в управління пожежної охорони з 01.10.1956 по 31.10.1987. В подальшому, 06.02.2020 позивачу встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності "захворювання, отримане в період проходження військової служби". У зв`язку з цим ОСОБА_1 звернувся до УМВС України в Сумській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому третьої групи інвалідності. Проте позивачу було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки заявник проходив службу в управлінні пожежної охорони, звільнений зі спеціальним званням "внутрішня служба" та одержав інвалідність у період проходження військової служби. Позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що суперечить вимогам законодавства України.

Представник відповідача - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області в особі ліквідаційної комісії, подав до суду відзив, у якому проти позовних вимог заперечує та зазначає, що у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до норм Закону України "Про міліцію" та Порядку №850, оскільки позивач не належав до категорії працівників міліції, його було звільнено зі спеціальним званням "внутрішня служба" та одержав він інвалідність у період проходження саме військової служби (а.с.21-23).

Третя особа - Міністерство внутрішніх справ України, надіслало до суду відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечує та зазначає, що згідно з довідкою Сумської МСЕК від 06.02.2020 позивачу визначено ступінь втрати професійної працездатності "захворювання, яке одержане в період проходження військової служби". Тобто, інвалідність позивачу встановлена не у зв`язку з проходженням служби в органах міліції.

Ухвалою суду від 10.03.2020 відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно з ухвалою від 22.04.2020 суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою від 28.05.2020 суд закрив підготовче провадження, призначив справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача Давиденко О.В. проти позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в управління пожежної охорони з 01.10.1956 по 31.10.1987.

Наказом управління пожежної охорони від 31.10.1987 № 105 о/с ОСОБА_1 звільнено у званні "підполковник внутрішньої служби".

Відповідно до довідки Сумської медико-соціальної експертної комісії серії 10ААА№ 121812 від 06.02.2020 позивачу визначено ступінь втрати професійної працездатності "захворювання, яке одержане в період проходження військової служби".

З копії виписки з акта огляду МСЕК №381926 від 06.02.2020 вбачається, що ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності "захворювання, отримане в період проходження військової служби".

14.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до УМВС України в Сумській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому третьої групи інвалідності.

Листом УМВС України в Сумській області від 24.02.2020 №33/У-8лк ОСОБА_1 було роз`яснено, що оскільки заявник проходив службу в управлінні пожежної охорони, звільнений зі спеціальним званням "внутрішня служба" та одержав інвалідність у період проходження військової служби, дія Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 №850 на нього не поширюється, а тому і права на виплату одноразової грошової допомоги за цих обставин заявник не має (а.с.8).

Вважаючи відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Проте, з 07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію".

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Пунктом 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Отже право ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", зберігається і повинно здійснюватися в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" .

Так, на виконання вимог статті 23 Закону України "Про міліцію", Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №850 від 21 жовтня 2015 року, якою було затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі по тексту - Порядок №850).

Відповідно до п. 3 Порядку №850, грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 7 Порядку №850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно з пунктом 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

За приписами пункту 9 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до п. 14 Порядку № 850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Такі підстави є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності, причиною якої є захворювання, отримане у період проходження військової служби.

Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області в особі ліквідаційної комісії на звернення позивача про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому третьої групи інвалідності, всупереч вимог пункту 8 Порядку №850, не направило подані ОСОБА_1 документи до МВС, а своїм листом від 24.02.2020 №33/У-8лк повідомило позивача про відсутність у нього права на отримання такої допомоги (а.с.8).

Тобто, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, в даному випадку, перебрало на себе повноваження МВС, та фактично відмовило ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому третьої групи інвалідності.

При цьому, відповідач посилається на проходження позивачем служби в управлінні пожежної охорони, а не в органах внутрішніх справ, має спеціальне звання «внутрішньої служби», а не звання «міліції», одержав інвалідність у період проходження «військової служби», а не «служби в органах внутрішніх справ», у той час, як згідно Порядку №850 підставою для виплати грошової допомоги є захворювання, отримане саме під час служби в органах внутрішніх справ.

Такі висновки відповідача суд вважає хибними з огляду на таке.

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 1956 року та був звільнений у 1987 році (а.с.9).

ОСОБА_1 має посвідчення ветерана органів внутрішніх справ, видане УМВС в Сумській області, згідно якого він має права та пільги, встановлених законодавством України для ветеранів органів внутрішніх справ (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 60 від 07 травня 1987 року ОСОБА_1 з 1956 року і по день складення вказаного свідоцтва працював у МВС РСР, захворювання отримав у період проходження військової служби (а.с.11).

При цьому слід зауважити, що під час проходження служби позивачем та на момент звільнення його зі служби органи і підрозділи Державної пожежної охорони входили до складу Міністерства Внутрішніх Справ.

Лише 27.01.2003 Указом Президента України №47/2003 "Про заходи щодо вдосконалення державного управління в сфері пожежної безпеки, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій" органи і підрозділи Державної пожежної охорони були виведені зі складу МВС і переданні до складу МНС України.

Оскільки позивач був прийнятий до органів внутрішніх справ Сумського облвиконкому, проходив службу в органах МВС, отримав посвідчення ветерана органів внутрішніх справ, був звільнений з МВС та отримав захворювання в період проходження вказаної служби, суд вважає, що на нього поширюються положення ст. 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку № 850, які регулюють питання виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності працівникам міліції.

Враховуючи вказані обставини, формулювання «захворювання, яке одержане в період проходження військової служби», що міститься у довідці Сумської МСЕК від 06.02.2020, не може слугувати підставою для відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги.

В силу положень частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Управління МВС України в Сумській області в особі ліквідаційної комісії, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності своїх дій щодо відмови у направленні до Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України висновку щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з настанням інвалідності третьої групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Управління МВС України в Сумській області в особі ліквідаційної комісії щодо відмови у направленні до Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України висновку щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з настанням інвалідності третьої групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, та зобов`язати УМВС України в Сумській області в особі ліквідаційної комісії подати до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту фінансово-облікової політики висновок щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_1 .

Що стосується зобов`язання МВС в особі Департаменту фінансово-облікової політики призначити та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, відповідно до Порядку №850, суд зазначає, що заявлена вимога є передчасною, оскільки управлінням МВС України в Сумській області в особі ліквідаційної комісії не виконало свого обов`язку щодо направлення висновку про виплату грошової допомоги ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту фінансово-облікової політики.

Стосовно вимоги позивача відшкодувати йому завдану Управлінням МВС України в Сумській області в особі ліквідаційної комісії незаконною відмовою у виплаті одноразової грошової допомоги моральну шкоду в розмірі 10000 грн, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Статтею 1167 Цивільного кодексу України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Отже під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства України, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі, інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Тому у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому суд з`ясовує, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме дії та бездіяльність відповідача призвела до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя. Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження заподіяння йому душевних страждань протиправними діями відповідача, що були предметом розгляду у даній справі, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок незаконних дій або бездіяльності відповідача. Позивач жодним чином не обґрунтовує розмір морального збитку в сумі 10000 грн.

Враховуючи викладене, позовна вимога щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10000 грн. є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Управління МВС України в Сумській області в особі ліквідаційної комісії щодо відмови у направленні до Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України висновку щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з настанням інвалідності третьої групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби; зобов`язати УМВС України в Сумській області в особі ліквідаційної комісії подати Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту фінансово-облікової політики висновок щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту фінансово-облікової політики, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області в особі ліквідаційної комісії про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління МВС України в Сумській області в особі ліквідаційної комісії щодо відмови у направленні до Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України висновку щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з настанням інвалідності третьої групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби.

Зобов`язати УМВС України в Сумській області в особі ліквідаційної комісії подати Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту фінансово-облікової політики висновок щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_1 .

В іншій частині позовних вимог відповити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар

Повний текст рішення складений 19.08.2020.