Справа № 460/3624/19
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2020-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/3624/19 пров. № А/857/3544/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Большакової О.О., Коваля Р.Й.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року (головуючий суддя Комшелюк Т.О., м.Рівне) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 13.03.2019 №0-1709.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року позов задоволено повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і просило скасувати його та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, у власності ОСОБА_1 перебуває об`єкт - нежитлова будівля, склад мінеральних добрив, загальна площа 280,60 кв.м.

Згідно рішення Звіздівської сільської ради від 22.12.2017 за №288 ставки податку на нерухоме майно по коду 1252.9 «Склади та сховища інші» встановлено в розмірі 0,4 % від розміру мінімальної зарплати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Зазначає, що оскільки у позивача наявний об`єкт оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а тому відповідачем у відповідності до норм статті 266 ПК України правомірно визначене грошове зобов`язання з його сплати.

Також, пп. 266.7.3 п. 266.7 ст.266 ПК передбачено, що платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації-) для проведення звірки даних, зокрема, щодо: розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Вказує на те, що позивач всупереч зазначеної норми до контролюючого органу для проведення звірки даних не звертався. Хоча це є правом платника податку, проте це право передбачає виключення непорозумінь з боку осіб до контролюючого органу та роз`яснення їм ставки податку для відповідних об`єктів, та відповідно до якої мінімальної заробітної плати відбувається нарахування згідно того звітного періоду, до якого було винесено ППР. А отже, це право дало б можливість позивачу отримати детальну інформацію про нарахування податку до виникнення спірних питань та в майбутньому можливість виключення таких взагалі.

В поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля - склад мінеральних добрив, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (вул. Нова), буд. 2, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.12.2007 за № 17121281.

13.03.2019 Головне управління ДФС у Рівненській області, відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України, прийняло податкове повідомлення-рішення № 0-1709, згідно з яким визначило позивачу грошове зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» за 2018 рік в розмірі 5904,68грн.

19.07.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою «Про проведення перерахунку суми податку по податковому повідомленні-рішення від 13.03.2019 №0-1709».

Одночасно, 19.07.2019 позивач подав скаргу на податкове повідомлення-рішення до ДФС України.

Відповідач, розглянув наведену вище заяву позивача та надав відповідь листом від 02.08.2019 № 7648/ФОП/17-00-50-13.

Рішенням ДПС України від 30.09.2019 № 626/К/99-00-08-05-04-14 в задоволенні скарги позивача відмовлено, податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Колегією суддів здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України встановлено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України визначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з абзацом 2 підпункту ґ пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості, виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Податкове повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп. 266.7.2 п. 266.7 ст.266 ПК України).

Приписами пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Отже, з наведено слідує, що у разі наявності об`єкта оподаткування з податку на нерухоме майно, платник податку, зобов`язаний сплатити суму податку обчисленого контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Матеріалами справи підтверджено, що у власності позивача є нежитлова будівля - склад мінеральних добрив загальною площею 280,60кв.м, який розташований за адресою: Рівненська обл., Костопільський р-н, с. Звіздівка, вул. Івана Франка (вул. Нова), буд. 2.

22.12.2017 Звіздівською сільською радою Костопільського району Рівненської області двадцять третьою сесією сьомого скликання прийнято рішення № 288 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2018 рік».

Податковим органом, під час визначення грошового зобов`язання позивачу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, застосував рішення Звіздівської сільської ради Костопільського району Рівненської області від 22.12.2017 за № 288, а саме згідно додатку № 1 до рішення від 22.12.2017 № 288 за кодом 1252.9 «Склади та сховища інші» в розмірі 0,4% від розміру мінімальної зарплати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Судом першої інстанції в порядку офіційного з`ясування обставин справи, прийнято ухвалу від 13.01.2020 про витребування доказів, зокрема рішення у Звіздівської сільської ради Костопільського району Рівненської області, яким встановлені ставки податку на нерухоме майно на 2018 рік.

Відповідно до наданої Звіздівською сільською радою Костопільського району Рівненської області копії чинного рішення № 288 від 22.12.2017 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2018 рік» із додатком № 1 до цього рішення, ставка податку за кодом 1252.9 «Склади та сховища інші» для фізичних осіб встановлена у розмірі 0,200 відсотка за квадратний метр від розміру мінімальної зарплати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Враховуючи встановленні обставини справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до об`єкту нерухомого майна позивача - склад мінеральних добрив загальною площею 280,60кв.м, який розташований за адресою: Рівненська обл., Костопільський р-н, с. Звіздівка, вул. Івана Франка (вул.Нова), буд. 2, слід застосовувати розмір ставки податку у розмірі 0,200 відсотка за квадратний метр від розміру мінімальної зарплати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, а відтак спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного та недоведеності відповідачем правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Виходячи із зазначеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року по справі № 460/3624/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. О. Большакова
Р. Й. Коваль