Справа № 640/18584/20
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

17 серпня 2020 року м. Київ № 640/18584/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Вовка П.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом звернувся ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі також - Уповноважена особа, відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи через невжиття визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» заходів на виконання судових рішень, які набрали законної сили, щодо стягнення коштів з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_1 ;

зобов`язати Уповноважену особу включити вимоги суду про стягнення відшкодування на користь ОСОБА_1 до переліку рахунків вкладників, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, як це встановлено частинами 1 та 2 статті 27 Закону, а саме: 1) за рішенням Голосіївського райсуду по справі №752/280/15-ц - 11603, 82 грн.; 2) за рішенням суду по справі №752/3073/15-ц - 17479, 44 грн.; 3) за рішенням суду по справі №752/4240/15-ц - 8495, 26 грн.; 4) за рішенням суду по справі №752/3171/15-ц - 24808, 20 грн.; 5) за рішенням суду по справі №752/1847/15-ц - 13439, 86 грн.;

зобов`язати Уповноважену особу на кожну встановлену судом суму відшкодування нарахувати суму інфляційних втрат та 3 % річних за весь час прострочення його виплати;

зобов`язати Уповноважену особу передати виконавчій дирекції Фонду для затвердження реєстр відшкодувань ОСОБА_1 для здійснення виплат, як це встановлено ч. 3 статті 27 Закону.

Позовні вимоги, зокрема, обґрунтовані тим, що на підставі рішень Голосіївського районного суду міста Києва, які набрали законної сили позивачу було видано виконавчі листи по справі №752/280/15-ц про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі також - ПАТ «ВіЕйБі Банк») на корить ОСОБА_1 11603, 82 грн.; по справі № 752/3073/15-ц про стягнення з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_1 17479, 44 грн.; по справі № 752/4240/15-ц про стягнення з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_1 8495, 26 грн.; по справі № 752/3171/15-ц про стягнення з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_1 24808, 20 грн. та по справі №752/1847/15-ц про стягнення з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_1 13439, 86 грн.

29 квітня 2020 року позивач засобами поштового зв`язку направив відповідачу заяву, в якій просив включити його до реєстру акцептованих вимог кредиторів та вжити заходи щодо виконання судових рішень.

Вказана заява була отримана 30 квітня 2020 року, проте станом на дату звернення до суду із даним позовом виконана не була.

Розглянувши матеріали позовної заяви та вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, суддя виходить з наступного.

Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 1 статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Так, відповідно до ч. 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 1 статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 статті 4 КАС України).

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за КАС України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВіЕйБі Банк».

В подальшому, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 35 від 17 лютого 2015 року про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» до 20 березня 2015 року включно та продовжено повноваження Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни до 20 березня 2015 року включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року включно.

Також, виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 22 лютого 2016 року № 213 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» на два роки до 19 березня 2018 року включно.

Крім того, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15 лютого 2018 року № 474 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» строком на два роки з 20 березня 2018 року до 19 березня 2020 року включно.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI (далі також - Закон №4452-VI) установлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.

Так, на розгляді Великої Палати Верховного Суду перебувала справа №826/7532/16 з аналогічними правовідносинами, а саме: позивач - фізична особа вкладник банку; відповідачі - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити дії; предмет позову - зобов`язання Уповноважену особу Фонду внести зміни та включити кредиторські вимоги ОСОБА_9 у розмірі 4562668,22 грн. до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк», зобов`язання Фонд затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо внесення кредиторських вимог ОСОБА_9 у розмірі 4562668,22 грн.

Вирішуючи зазначений спір Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 квітня 2018 року дійшла наступного правового висновку.

Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до суб`єкта господарювання - банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону №4452-VI за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна банку.

Повноваження уповноваженої особи Фонду щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до цього реєстру визначені у п. 4 ч. 1 статті 48 Закону №4452-VI.

Повноваження Фонду як ліквідатора, що закріплені у ч. 1 статті 48 Закону № 4452-VI, збігаються за змістом із повноваженнями розпорядника майна у справі про банкрутство, які закріплені у ч. 3, 5 статті 22 Закону України від 14 травня 1992 року №2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон №2343-XII).

Відповідно до ч. 1 статті 52 зазначеного Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів. У четвертій черзі задовольняються грошові вимоги щодо вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом.

На підставі викладеного, Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а спірні правовідносини випливають з укладених між банком і фізичною особою договорів, уповноважена особа Фонду та Фонд діють як представники сторони договірних відносин.

Зазначене дає підстави стверджувати, що спір в цій справі не є публічно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а належить до цивільної юрисдикції.

Беручи до уваги наведене й ураховуючи суть та суб`єктний склад спірних правовідносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір про включення кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

За правилами ч. 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч. 6 зазначеної статті висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Предметом позову є спір про включення кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

За таких обставин, беручи до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду у цій категорії справ, суд дійшов висновку, що спір в цій справі не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а належить до цивільної юрисдикції.

Таким чином, даний спір не підлягає розгляду Окружним адміністративним судом міста Києва в порядку адміністративного судочинства, а тому, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 статті 170 КАС України, у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 має бути відмовлено.

Керуючись статтями 170, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що даний спір підлягає розгляду загальним місцевим судом в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду, відповідно до ч. 2 статті 256 КАС України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.В. Вовк