Справа № 280/4072/20
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року Справа № 280/4072/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Стовбур А.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; ),

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області), в якій позивач просить суд: зобов`язати відповідача виключити з картки особового рахунку платника єдиного внеску дані про суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 9 438,00 грн., яка визначена в податковій вимозі про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Запорізькій області від 11.05.2018 №Ф-15808-50.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Погосян М.А., яка діє на підставі ордеру серія на надання правової допомоги ЗП №112495 від 15.06.2020.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що позивач не погоджується з нарахуванням відповідачем недоїмки у розмірі 9 438,00 грн. Звертає увагу, що позивач отримує пенсію за вислугу років та станом на дату формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Запорізькій області від 11.05.2018 №Ф-15808-50 йому виполонилось 64 роки, у зв`язку з чим у відповідності до положень статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) позивач звільнений від сплати за себе єдиного внеску. При цьому, позивач не укладав договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 24.06.2020 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

16.07.2020 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх.№32463), в якому зазначає, що позивач перебуває на податковому обліку з 19.12.2002 як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування та має ознаку «ФО-пенсіонер», який досяг пенсійного віку з 01.01.2018. Відповідно до положень статті 9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. У зв`язку з наявністю у позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску відповідно до даних інформаційної системи органу доходу і збору контролюючим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2018 №Ф-15808-50 та направлено на адресу позивача, однак вказана вимога повернулась не врученою за закінченням терміну зберігання. Станом на теперішній час у позивача обліковується борг з єдиного внеску у розмірі 9 438,00 грн. На підставі зазначеного просить у задоволенні позову відмовити. Крім того, у відзиві на позовну заяву просить розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

27.07.2020 03.08.2020 представник позивача подав відповідь на відзив (вх.№33966), у якій виклав свою незгоду з доводами відповідача, наведеними у відзиві на позовну заяву, з підстав, зазначених у позовній заяві, та додатково наголосив на тому, що ФОП ОСОБА_1 , 1954 року народження, досяг пенсійного віку ще у 2014 році, а не у 2018 році.

Ухвалою суду від 28.07.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Погосян М.А. про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 31.07.2020 витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області інформацію про пенсію, призначену ОСОБА_1 , а саме: види пенсії які отримував та/або отримує ОСОБА_1 , та час призначення такого виду пенсії; належним чином засвідчену копію рішення (протоколу) про призначення пенсії ОСОБА_1 .

12.08.2020 на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшли документи.

Щодо клопотання ГУ ДПС у Запорізькій області про розгляд справи з викликом сторін, суд зазначає, що відповідачем у відзиві на позовну заяву не обґрунтовано необхідність розгляду справи з викликом сторін. Дана справа є справою незначної складності, а характер спірних правовідносин та предмет доказування в ній не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, а тому відсутні підстави для розгляду справи з викликом сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради 19.12.2002 за номером 0031420, перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Запорізькій області (Вознесенівське управління у м.Запоріжжі) з 19.12.2002 за номером 1-56-5433, зареєстрований як платник єдиного соціального внеску з 25.12.2002 за номером 08/11-20550.

Відповідно до паспорту громадянина України позивач народився 30.01.1954.

З 25.01.1999 позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, що підтверджується наданою Головним управлінням Пенсійного фонду України інформацією на виконання ухвали суду про витребування доказів від 31.07.2020.

11.05.2018 ГУ ДФС у Запорізькій області сформовано та направлено на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-15808-50, відповідно до якої заборгованість ОСОБА_1 станом на 28.02.2018 зі сплати єдиного внеску становить 9 438,00 грн.

Як вбачається з листа ГУ ДПС у Запорізькій області від 08.07.2020 №13858/14/08-01-50-05, вимога сформована на підставі даних інформаційної системи контролюючого органу за період з 19.01.2017 - 19.04.2018.

Незгода позивача із нарахуванням контролюючим органом в інтегрованій картці платника недоїмки з єдиного внеску за вимогою №Ф-15808-50 від 11.05.2018 зумовила його звернення до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон №2464-VI.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону №2464 (в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України» від 07.07.2011 №3609-VI, який набув чинності з 06.08.2011), особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз цієї норми в редакції, яка діяла на момент досягнення позивачем 60 років, свідчить про те, що звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування від сплати єдиного внеску, можливе при наявності двох умов:

- така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда;

- отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII перше речення частини 4 статті 4 Закону №2464-VI викладено в такій редакції: особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Згідно з пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону, зазначені зміни набрали чинності 01.01.2018.

Аналіз наведеної норми в редакції від 01.01.2018 свідчить про те, що від сплати за себе єдиного внеску звільняються фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування за наявності таких обов`язкових умов:

1) отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

2) отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Тобто, запроваджена з 01.01.2018 редакція частини 4 статті 4 Закону №2464-VI конкретизувала коло осіб, які звільняються від сплати єдиного внеску, залежно від настання страхових ризиків, зумовлених досягненням пенсійного віку (загального, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, або спеціального, що зумовлює призначення пенсії за віком) та отриманням особою інвалідності, незалежно від виду призначеної та виплачуваної особі страхової виплати чи соціальної допомоги.

Суд зазначає, що відповідно до статей 2 та 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-ХІІ, в редакції на час виникнення спірних правовідносин) трудові пенсії діляться на пенсії: за віком; за інвалідністю; в разі втрати годувальника; за вислугу років. Право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Водночас, згідно із частиною 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV, в редакції на час виникнення спірних правовідносин) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Таким чином, право чоловіків на пенсію за віком, що передбачене частиною 1 статті 12 Закону №1788-ХІІ та частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV пов`язується, зокрема з досягненням 60 років.

Отже, для вирішення питання, чи був зобов`язаний у спірний період ФОП ОСОБА_1 нараховувати та сплачувати за себе єдиний внесок, необхідно встановити, чи відповідав він критеріям, визначеним частиною 4 статті 4 Закону № 2464-VІ (у відповідній редакції).

Як встановлено судом, позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже 30.01.2014 набув 60-річного пенсійного віку, встановленого частиною 1 статті 12 Закону №1788-ХІІ та частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV, а відтак, і набув право на призначення пенсії за віком.

Суд зазначає, що встановлена частиною 4 статті 4 Закону №2464-VІ (у редакції від 07.07.2011) вимога наявності у особи статусу пенсіонера за віком означає досягнення такою особою пенсійного віку, та не передбачає отримання саме пенсії за віком, а не будь-якої іншої, що підтверджується і визначеною законодавцем другою умовою для звільнення особи від сплати за себе ЄСВ, отримання відповідно до закону пенсії, без уточнення конкретного її виду.

За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постанові від 10.04.2019 у справі №814/779/17, різний вид пенсії, обраний згідно із законодавством особами, які досягли пенсійного віку (встановленого статтею 26 Закону №1058-IV), не може вважатися виправданою, обґрунтованою та справедливою підставою різниці при вирішенні питання щодо застосування звільнення від сплати єдиного внеску для непрацездатних осіб одного й того ж виду.

Таким чином, передбачені частиною 4 статті 4 Закону №2464-VІ (у редакції від 07.07.2011) вимоги про досягнення особою пенсійного віку (набуття статусу пенсіонера за віком) та отримання відповідно до закону пенсії підлягають застосуванню в сукупності та не суперечать одна одній.

З матеріалів справи судом встановлено та не заперечується сторонами, що на момент досягнення 60-річного віку позивач здійснював підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, перебував на спрощеній системі оподаткування та отримував призначену з 25.01.1999 пенсію за вислугу років.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач відповідав у повній мірі визначеним у частині 4 статті 4 Закону №2464-VІ критеріям та з досягненням 60-річного віку підлягав звільненню від сплати за себе єдиного внеску.

Частиною 4 статті 4 Закону №2464-VІ передбачено, що звільнені від сплати єдиного внеску особи можуть бути платниками єдиного внеску лише у випадку їх добровільної участі в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Будь-яких доказів того, що позивач подавав до пенсійного органу заяву про добровільну участь в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та з ним укладався договір про добровільну участь в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, матеріали справи не містять.

За твердженням позивача, з такою заявою до пенсійного органу він не звертався.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач не має обов`язку ні нараховувати, ні сплачувати за себе єдиний внесок, а тому самостійне нарахування контролюючим органом позивачу єдиного внеску за період 2017 рік, початок 2018 року, є протиправним.

Організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України №422 від 07.04.2016 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України за №751/28881 від 20.05.2016 (далі - Порядок №422)

Згідно з положенням пункту 1 Розділу І вказаного Порядку інтегрована картка платника (далі - ІКП) це - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Порядку 422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу. Облікові та звітні показники включаються до еталонних довідників з подальшим обов`язковим внесенням відповідних змін до реєстрів операцій та показників, які формуються ДФС за погодженням Міністерства фінансів України. Зміни до реєстрів операцій та показників вносяться не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем впровадження нових операцій та/або показників. Спеціальне кодування всіх операцій, що використовуються для відображення в ІКП облікових показників, забезпечує автоматизоване ведення ІКП. Усі вартісні облікові операції та облікові показники в ІКП проводяться у гривнях з двома десятковими знаками. Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення. Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій. В ІКП на дату проведення кожної облікової операції підбиваються підсумки за всіма її графами.

Згідно з пунктом 5 розділу І Порядку №422 контроль достовірності первинних показників за єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень. Дії працівників органів ДФС під час відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії. При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою. У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу 2 Порядку №422 з метою забезпечення контролю за коректністю відображення інформації в інформаційній системі органів ДФС при відкритті/закритті ІКП підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень, проводиться щоденний контроль шляхом формування реєстрів перевірки записів за напрямами: відповідність форм відкритих ІКП затвердженому переліку форм ІКП; відповідність відкритої ІКП за видами бюджетів та платежів як для юридичних, так і для фізичних осіб відповідно до затвердженого переліку форм ІКП; наявність нарахованих сум, сум податкового боргу, заборгованості з єдиного внеску та переплати за платежами, за якими не передбачено подання платником податкової звітності до органу ДФС (крім платежів, які контролюються органами ДФС в частині актів перевірок); наявність відкритої ІКП за платником, який знятий з обліку в органі ДФС; наявність у платника, якого виключено з реєстру платників певного податку, відкритої ІКП без ознаки «платник відсутній в реєстрі»; наявність нарахованих сум, сум податкового боргу, заборгованості з єдиного внеску в ІКП зі спеціальним кодом «платежі до з`ясування»; одночасна наявність показника переплати та невиділеного (незафіксованого) податкового боргу з грошового зобов`язання (заборгованості (без пені)) в ІКП; від`ємне значення переплати та/або боргу (заборгованості) в ІКП.

Аналіз зазначених положень Порядку №422 свідчить, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює наявність матеріально - правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, відповідно належним способом захисту порушеного права позивача є вимога про зобов`язання відповідача здійснити дії з відображення/коригування у інтегрованій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №805/4374/15-а.

При цьому, суд звертає увагу, що вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску №Ф-15808-50 від 11.05.2018 сформована на підставі даних інтегрованої картки платника податків у зв`язку з самостійним нарахуванням відповідачем сум недоїмки з єдиного внеску. Отже така вимога не була підставою для визначення недоїмки, а навпаки, прийнята за наслідками самостійного нарахування недоїмки контролюючим органом.

В межах розгляду даної справи судом встановлено безпідставне нарахування контролюючим органом єдиного внеску в інтегрованій картці позивача у розмірі 9 438,00 грн., у зв`язку з чим, з метою захисту порушених прав позивача в межах заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника податків ФОП ОСОБА_1 з єдиного соціального внеску, що сплачується, фізичними особами підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами які провадять незалежну професійну діяльність, шляхом виключення самостійно нарахованої недоїмки в сумі 9 438,00 грн.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а наявні в матеріалах справи письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн., який у відповідності до частини 1 статті 139 КАС України підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника податків фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з єдиного соціального внеску, що сплачується, фізичними особами підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами які провадять незалежну професійну діяльність, шляхом виключення самостійно нарахованої недоїмки в сумі 9 438,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Головне управління ДПС у Запорізькій області, місцезнаходження: 69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; .

Повне судове рішення складено 19.08.2020.

Суддя М.О. Семененко