Справа № 200/1227/20-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року справа №200/1227/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Компанієць І.Д., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційні скарги Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 р. у справі № 200/1227/20-а (головуючий І інстанції Кочанова П.В., повний текст складено 08.04.2020р. м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (надалі - відповідач), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування у страховий (трудовий) стаж при призначенні пенсії ОСОБА_1 періоду роботи з 01.01.2004 року по 01.08.2019 року у закладі з надання психіатричної допомоги у подвійному розмірі; періоду роботи з 17.08.1978 року по 16.08.1979 року в однократному розмірі у загальний страховий (трудовий) стаж; зобов`язати відповідача врахувати у страховий (трудовий) стаж при призначенні пенсії ОСОБА_1 періоду роботи з 01.01.2004 року по 01.08.2019 року у закладі з надання психіатричної допомоги у подвійному розмірі; періоду роботи з 17.08.1978 року по 16.08.1979 року в однократному розмірі у загальний страховий (трудовий) стаж; зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням у страховий (трудовий) стаж періоду роботи з 01.01.2004 року по 01.08.2019 року у закладі з надання психіатричної допомоги у подвійному розмірі; періоду роботи з 17.08.1978 року по 16.08.1979 року в однократному розмірі у загальний страховий (трудовий) стаж, у межах шестимісячного строку з часу звернення до суду, тобто з 27.07.2019 року, та сплатити недоотримані суми пенсій з 27.07.2019 року (а.с. 1-6).

Позовні вимоги мотивовані тим, що у грудні 2019 року він звернувся до управління з заявою про надання інформації щодо розміру його пенсії. З відповіді відповідача вбачається, що останнім не зараховано до страхового (трудового) стажу період роботи з 01.01.2004 року по 01.08.2019 року у подвійному розмірі. Також, позивач зазначає, що у період часу з 01.08.1978 року по 16.08.1979 року він працював в обласній психіатричній лікарні на посаді лікаря-інтерна, що підтверджується трудовою книжкою, проте відповідачем враховано у загальний страховий (трудовий) стаж період з 01.08.1978 року по 16.08.1978 року. Причини відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду з 01.01.2004 року по 01.08.2019 року у подвійному розмірі та відмови у зарахуванні у загальний страховий стаж періоду з 17.08.1978 року по 16.08.1979 року у відповіді не зазначено. Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його право на гідне пенсійне забезпечення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо неврахування у страховий стаж при призначенні пенсії ОСОБА_1 періоду роботи з 17.08.1978 року по 16.08.1979 року в Облпсихлікарні на посаді лікаря-інтерна. Зобов`язано Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 17.08.1978 року по 16.08.1979 року в Облпсихлікарні на посаді лікаря-інтерна та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням періоду роботи з 17.08.1978 року по 16.08.1979 року в Облпсихлікарні на посаді лікаря-інтерна з дати її призначення - 20.08.2013 року, з урахуванням виплачених сум. В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено (а.с. 58-61).

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, вважає рішення незаконним та необґрунтованим, просив скасувати оскаржене судове рішення в частині відмовлених позовних вимог та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що статтями 56-63 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано питання обчислення стажу роботи для призначення усіх видів трудових пенсій, до яких відноситься як пенсія за віком, так і пенсія за вислугу років. Відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», робота у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Отже, зазначена норма щодо подвійного зарахування стажу роботи у зазначених закладах стосується усіх видів трудових пенсій, як за віком, так і за вислугу років. Наголошує, що п.16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було викладено в редакції Закону України №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року, який набрав чинності 11.10.2017 року. Отже, до 11.10.2017 року у відповідача не було підстав не застосовувати положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», зокрема ст.60 зазначеного Закону.

Відповідач також не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, вважає рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що положення абз.3 ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачають, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовуються виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Зазначає, що суми пенсії які суд першої інстанції зобов`язує управління встановити позивачу з 20.08.2013 року не були нараховані пенсійним органом, а отже до правовідносин мають бути застосовані норми ст.ст. 122, 123 КАС.

Сторони у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду судового засідання, тому, у відповідності п.2 ч. 1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

На підставі ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами в межах та доводів апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8-9).

Відповідно до заяви про призначення пенсії за віком від 16.08.2013 року ОСОБА_1 управлінням призначено пенсію за віком на загальних підставах з 20.08.2013 року, що підтверджується протоколом відповідача від 18.09.2013 року (а.с. 36, 37).

Листом від 27.12.2019 року №14252/34-2/03 Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, на звернення адвоката Алексєєнко В.О., повідомило, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-VI «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Закону України «Про пенсійне забезпечення» (пенсія за віком) з 20.08.2013 року. Загальний страховий стаж враховано за період з 03.08.1970 року по 28.02.2018 року та складає 70 років 07 місяців 29 днів. ОСОБА_1 зараховано період роботи з 10.09.1979 року по 31.12.2003 року у психіатричній лікарні у подвійному розмірі (а.с. 14-15).

Відповідно до витягу з пенсійної справи позивача щодо розрахунку стажу, відповідачем взагалі не зараховано до страхового стажу період з 17.08.1978 року по 16.08.1979 року, та починаючи з 01.01.2004 року позивачу зараховані періоди до страхового стажу без подвійного розміру (а.с. 16).

Суд першої інстанції частково задовольняючи позов виходив з того, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», отже у відповідача відсутні підстави для зарахування періоду роботи з 01 січня 2004 року по 01 серпня 2019 року в подвійному розмірі.

Суд апеляційної інстанції з зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 ст. 10 Закону № 1058-IV встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника) призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 3 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 4 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

З аналізу наведених норм вбачається, що особа має право на пільгове обчислення страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, лише за періоди роботи до 01.01.2004 року, а після 01.01.2004 року пільговий порядок застосовується лише в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно з абз. 2 п. 16 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Пунктом «а» ст. 2 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) встановлено, що за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1788-XII особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Згідно із ст. 60 Закону № 1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають, працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку про те, що Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення» встановлено вичерпний перелік видів пенсій і особі призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Судом встановлено, що позивач з 20.08.2013 року отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з моменту призначення позивачу пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», між ним та відповідачем виникли правовідносини у сфері пенсійного забезпечення, які урегульовані саме на підставі норм вказаного Закону.

В свою чергу, позивач звернувся з позовом до суду про зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії з урахуванням стажу роботи у період з 01.01.2004 року по 01.08.2019 року в подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону № 1788-XII.

Аналіз положень Закону № 1788-XII свідчить про те, що ст. 60 застосовується у випадку призначення особі трудової пенсії за вислугу років на підставі саме цього Закону та враховується для обчислення пільгового стажу роботи.

Аналогічна правова позиція, викладена в постановах Верховного Суду від 11.10.2019 року у справі №329/553/17 та від 24.01.2019 у справі №265/4648/14-а.

Враховуючи, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», тому у відповідача відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивача в подвійному розмірі та здійснення перерахунку пенсії, призначеної за віком.

Колегія суддів зазначає, що вирішення питання про зарахування позивачу періоду роботи з 01.01.2004 року по 01.08.2019 року в подвійному розмірі та здійснення у зв`язку з цим перерахунку пенсії може мати місце виключно при вирішенні питання про призначення пенсії за вислугу років. Натомість, як встановлено судом позивач пенсії за вислугу років не отримує та із заявою до відповідача про призначення пенсії за вислугу років не звертався.

Доводи позивача, що до 11.10.2017 року у відповідача не було підстав не застосовувати положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», зокрема ст.60, не приймаються колегією суддів, оскільки відповідно до п.1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що цей Закон набирає чинності з 1 січня 2004 року. Крім того, п.16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. Але, як вже було зазначено судом, позивачу призначена пенсія за віком.

Стосовно доводів відповідача, що суми пенсії які суд першої інстанції зобов`язує управління встановити позивачу з 20.08.2013 року не були нараховані пенсійним органом, а отже до правовідносин мають бути застосовані норми ст.ст. 122, 123 КАС, суд зазначає наступне.

За загальним правилом, встановленим КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Суд зазначає, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Як встановлено матеріалами справи, представник позивача звернувся до відповідача 18.12.2019 року з адвокатським запитом щодо надання відомостей з пенсійної справи, а саме: розпорядження про розрахунок пенсії, розрахунок стажу, інформацію щодо зарахування періодів роботи у психіатричній лікарні у подвійному розмірі, тощо. З зазначеним позовом позивач звернувся у 27.01.2020 року, тобто строк звернення до адміністративного суду, встановлений ч.2 ст. 122 КАС України не пропущений.

Відповідно трудової книжки ОСОБА_1 , з 01.08.1978 року позивач прийнятий в Облпсихлікарню на посаду лікаря-інтерна та 16.08.1979 року позивач звільнений у зв`язку з закінченням інтернатури.

Але, як вбачається з розрахунку стажу позивача, останньому зараховано до страхового стажу лише 16 днів за період з 01.08.1978 року по 16.08.1978 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем при призначенні пенсії не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 17.08.1978 року по 16.08.1979 року в Облпсихлікарні на посаді лікаря-інтерна, у зв`язку з чим, позовні вимоги в частині визнання протиправними дії відповідача щодо неврахування у страховий стаж при призначенні пенсії періоду роботи з 17.08.1978 по 16.08.1979 року підлягають задоволенню.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини (зокрема, постанови по справі Олссон проти Швеції від 24.03.1988 року (скарга №10465/83), запорукою вірного застосування - дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг цих повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування, рішення органу має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дій) суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень (у т. ч. колегіальний орган) прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 17.08.1978 року по 16.08.1979 року в Облпсихлікарні на посаді лікаря-інтерна та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням періоду роботи з 17.08.1978 року по 16.08.1979 року в Облпсихлікарні на посаді лікаря-інтерна з дати її призначення - 20.08.2013 року.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення суду відсутні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 р. у справі № 200/1227/20-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 р. у справі № 200/1227/20-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 18 серпня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Л.В. Ястребова

Судді: І.Д. Компанієць

І.В. Сіваченко