Справа № 420/3627/20
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3627/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пільгової пенсії за віком та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 27 квітня 2020 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 209987385, місцезнаходження - вул. Канатна, 83 м. Одеса, 65000) про відмову у призначенні пільгової пенсії за віком ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 09.10.1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ), на підставі пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та скасувати рішення №29 від 24.01.2019 року про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 209987385, місцезнаходження - вул. Канатна, 83, Одеса, 65000) призначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 09.10,1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) пенсію за віком на пільговим умовах як трактористу-машиністу, безпосередньо занятому у виробництві сільськогосподарської продукції відповідно до п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 20.09.2018 року.

Позиція позивача обґрунтована наступним

Позивач зазначає, що він має стаж роботи тракториста-машиніста 30 років 01 місяць 10 днів, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача НОМЕР_3 , а також довідками про те, що позивач працював трактористом-машиністом і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві.

У зв`язку з набуттям 20.09.2018 року права на пільгову пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивач звернувся до Ізмаїльського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області з заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах. Однак, відповідачем ухвалено рішення №29 від 24.01.2019 року, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю підтвердження стажу роботи на посаді тракториста-машиніста.

Позивач вважає, що рішення відповідача є протиправним та незаконним, оскільки при прийняті останнього не було враховано усіх обставин та надання позивачем усіх необхідних документів задля призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позиція відповідача обґрунтована наступним

Відповідач не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 , вважає їх незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

ГУ ПФУ в Одеській області зазначає, що головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність відповідного стажу.

Відповідач зазначає, що в ході зустрічної перевірки від 04.01.2019 року №85 провідним спеціалістом відділу КПР №3 внутрішнього аудиту та фінансового контролю ГУ ПФУ в Одеській області (Куку О.В.) були дослідженні книги обліку праці та розрахунків з робітниками за 1979 - 2005 рр., книги наказів з особового складу за 1979 - 2005 рр., облікові та шляхові листи.

В результаті перевірки встановлено, що посада тракториста - машиніста не підтвердилась первинними документами тому, що в період роботи на посаді «механізатора» з 01.04.1979 року по 28.05.1982 року позивач працював та отримував заробітну плату як робочий та причіплювач. Також, починаючи з 1989 по 1994 рр., з 1996 по 1997 рр., з 2000 по 2005 рр. ОСОБА_1 отримував заробітну плату на посаді «механізатор».

Таким чином, відповідач зазначає, що у зв`язку з тим, що посади механізатора, робочого та причіплювача не дають право на призначення пільгової пенсії відповідно до п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», то і підстав для зарахування їх до пільгового стажу роботи позивача немає.

Також, відповідач наголошує, що так як в порушення вимог чинного законодавства підприємством - боржником ВАТ «НР» Перемога» не відшкодовуються до Пенсійного фонду витрати на виплату та доставку пільгових пенсій до досягнення пенсійного віку працівників ВАТ «НР» Перемога» (тобто до 60 років), то і підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу - машиністу, відсутні.

Процесуальні дії

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

Вищевказаною ухвалою також витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ).

18 травня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 на 23 арк. (вхід. №19170/20).

18 травня 2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вхід. №ЕП/4154/20).

25 травня 2020 року від представника відповідача надішли заперечення на відповідь на відзив (вхід. №20074/20).

Дана справа вирішується судом у перший робочий день після виходу судді з відпустки.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

04.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком (а.с.82).

До заяви від 04.12.2018 року позивачем було надано:

- військовий квиток НОМЕР_4 (а.с.23);

- довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року №К-05/02-02; №К-07/02-02 (а.с.32, 33);

- довідку про зміну назви організації №9 (а.с.51);

- довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с.45);

- довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників №11 (а.с.83);

- копію трудової книжки НОМЕР_3 (а.с.86-88);

- документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637: №К-04/02-02; №К-03/02-02; №К-121/02-02; №К-91/02-02; №К-92/02-02 (а.с.83 на звороті - 85);

- заяву про призначення пенсії (а.с.82);

- інші документи (посвідчення тракториста-машиніста (а.с.89 на звороті); виписка з приказу №1 (а.с.89));

- паспорт (а.с.43-44);

- трудова книжка НОМЕР_3 (а.с.86-88).

04 січня 2019 року провідним спеціалістом відділу КПР №3 управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Куку О. складено довідку №85 «Про результати зустрічної перевірки обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії шляхом ознайомлення з архівними документами», у висновку якого зазначено наступне: «В ході перевірки встановлено: Дані архівних довідок №К-03.04/02-02 від 12.12.2017 року №К-91.92/02-02 від 13.07.2018 року та №К-121/02-02 від 19.09.2018 року «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за період з 1979 року по 2005 рік, відповідають первинним документам» (а.с.90-93).

24 січня 2019 року Ізмаїльським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області прийнято рішення №29 «Про відмову в призначенні пенсії», в якому, зокрема, зазначено: «…для зарахування періодів роботи механізатором, робочим та причіплювачем до пільгового стажу роботи підстав немає» (а.с.94).

30 березня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою, в якій просив призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу, безпосередньо занятому у виробництві сільськогосподарської продукції відповідно до п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 20.09.2018 року (а.с.95-96).

Листом від 17 квітня 2020 року за №2937-2793/К-02/8-1500/20 ГУПФУ в Одеській області повідомило позивача, що пільговий стаж роботи ОСОБА_1 на посаді тракториста-машиніста становить 6 років 3 місяці, що не достатньо для призначення пенсії на пільгових умовах (а.с.135).

Позивач, вважаючи протиправними дії ГУПФУ в Одеській області щодо відмови у призначення пільгової пенсії за віком на підставі пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Джерела права та висновки суду

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Так, ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. «в» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) право на пенсію за віком на пільгових умовах мають, незалежно від місця останньої роботи: трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом 1 цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; тощо.

Аналогічне положення закріплене п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Таким чином, для призначення пенсії позивачу на пільгових умовах на підставі п. «в» ч.1 ст.13 Закону№1788-XII та п.3 ч.2 ст.113 Закону №1058-IV необхідними є наявність: факту досягнення 55 років; факту наявності загального трудового стажу не менше 30 років і з них не менше 20 років на роботі тракториста-машиніста та безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

У п.1 роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №7 «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства», яке було надане до п. «в» ст.13 Закону №1788-XII, який є чинний і сьогодні у незмінній редакції, зазначено, що до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Водночас, відсутність посвідчення не позбавляє права на пенсію, якщо документами підтверджується робота трактористом-машиністом. Для призначення пенсії на пільгових умовах не має значення також марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст.

Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, проводиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист.

Відповідно до ст.56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При цьому, при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Додатково в довідці наводяться відомості стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Згідно п.23 та 24 Порядку документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Згідно наданої позивачем трудової книжки НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 :

- з 01.04.1979 року по 28.05.1982 року - прийнятий на роботу трактористом у відділення №1 радгосп «Ренійський»;

- з 28.05.1982 року по 01.02.1985 року - працював на посаді тракториста тракторної бригади №1 в радгоспі «Ренійський»;

- з 01.02.1985 року по 30.06.1990 року - працював на посаді тракториста в радгоспі «Ренійський»;

- з 02.07.1990 року по 09.09.2005 року - переведений в радгосп «Перемога» трактористом;

- з 10.09.2005 року по 31.08.2008 року - прийнятий на роботу в СФГ «Гибрид» на посаду механізатора;

- з 01.04.2017 року по 31.10.2017 року - прийнятий на роботу в СФГ «Берекет» на посаду механізатора.

Суд зазначає, що жодних зауважень щодо записів у трудовій книжці позивача від ГУ ПФУ в Одеській області не надходило, періоди роботи записані чітко, записи скріплені печатками та підписами уповноваженої особи, а тому сумніватись у достовірності відомостей, внесених у трудову книжку НОМЕР_3 у суду відсутні.

Також, судом встановлено, що факт роботи позивача на вказаних посадах також підтверджується:

- архівними довідками №К-92/02-02 від 13.07.2018 року, №К-07/02-02 від 12.12.2017 року, №К-05/02-02 від 12.12.2017 року, №К-121/02-02 від 19.09.2018 року, №К- 91/02-02 від 13.07.2018 року, №К-03/02-02 від 12.12.2017 року, які виготовлені на підставі змінних листів та на підставі книг обліку розрахунків заробітної плати, в яких зазначено, що позивач працював трактористом за період 1990-2011 року;

- архівними довідками №К-30/02-02 від 29.03.2019 року, №К-91/02-02 від 13.07.2018 року, №К-121/02-02 від 19.09.2018 року, згідно яких позивач працював на польових роботах у якості тракториста;

- обліковими листами тракториста-машиніста №54 за 06.1995 року, №21 від 06.1994 року, №93 від 06.1996 року, №64 від 08.1998 року, №55 від 08.2000 року, №38 від 06.2002 року, без номеру від 05.2004 року, №3 від 07.2005 року, №52 від 06.2003 року, в яких зазначено, що ОСОБА_1 працює на посаді тракториста-машиніста, вид трактора - ЮМЗ;

- дорожніми листками трактора, в яких вказано, що ОСОБА_1 працював на посаді тракториста, трактор - ЮМЗ: №3 від 31.08.2002 року (від 17.08.1999 року, від 20.08.2002 року, від 28.05.2003 року;

- особова картка за формою Т-2, на ім`я ОСОБА_1 , в якій зазначено, що позивач прийнятий на роботу трактористом;

- посвідченням тракториста-машиніста, серія НОМЕР_5 ; військовим квитком НОМЕР_4 ;

- довідками від 22.06.2018 року, затвердженими головою ВАТ «Насінницький радгосп» Перемога» про те, що позивач дійсно працював трактористом на закріпленому тракторі без підмінного тракториста, без причепу на сільськогосподарських роботах.

З вищевикладеного вбачається, що позивач працював у господарствах, діяльність яких безпосередньо пов`язана з виробництвом сільськогосподарської продукції рослинництва та тваринництва та мав відповідне посвідчення.

Як було встановлено судом, 04 січня 2019 року провідним спеціалістом відділу КПР №3 управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Куку О. складено довідку №85 «Про результати зустрічної перевірки обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії шляхом ознайомлення з архівними документами», у висновку якого зазначено наступне: «В ході перевірки встановлено: Дані архівних довідок №К-03.04/02-02 від 12.12.2017 року №К-91.92/02-02 від 13.07.2018 року та №К-121/02-02 від 19.09.2018 року «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за період з 1979 року по 2005 рік, відповідають первинним документам» (а.с.90-93).

Таким чином, суд критично відноситься до твердження представника відповідача, викладене у відзиві на позовну заяву, що посада тракториста-машиніста не підтверджується первинними документами, тому що в період роботи на посаді «механізатора» з 01.04.1979 року по 28.05.1982 рік позивач працював та отримував заробітну плату як робочий та причіплювач.

Постановою Ради Міністрів СРСП №622 від 20.07.1964 року «Про державне пенсійне забезпечена та соціальне страхування голів, спеціалістів і механізаторів колгоспів» та Постановою Держкомпраці СРСР №343/П-16 від 31.07.1964 року «Про затвердження Інструкції про порядок застосування Постанови Ради Міністрів СРСР №622 від 20.07.1964 року «Про державне пенсійне забезпечення та соціальне страхування голів, спеціалістів і механізаторів колгоспів» встановлено, що до механізаторів колгоспів відносяться: трактористи-машиністи, трактористи, комбайнери, шофера, машиністи, що працюють на стаціонарних установках, токаря.

Порядок призначення пенсії на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №7.

До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом певного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і втому випадку, якщо в між польовій або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно класифікатора галузей народного господарства.

Зазначене спростовує посилання представника відповідача про відсутність професійної назви роботи «механізатор».

Також, у відзиві на позовну заяву представник відповідача посилається на те, що з 2013 року по теперішній час ВАТ «НР» Перемога» є боржником до Пенсійного фонду по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. Станом 01.05.2020 року сума боргу ВАТ «НР» Перемога» по пільговим пенсіям складає 1276269,44 грн. Таким чином, відповідач зазначає, що оскільки в порушення вимог чинного законодавства підприємством - боржником ВАТ «НР» Перемога» не відшкодовуються до Пенсійного фонду витрати на виплату та доставку пільгових пенсій до досягнення пенсійного віку працівників ВАТ «НР» Перемога» (тобто до 60 років), то і підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу - машиністу, відсутні.

З даного приводу суд зазначає, що в оскаржуваному рішенні №29 від 24.01.2019 року відсутні будь-які посилання відповідача, як на підставу для відмови у призначенні позивачу пенсії у зв`язку з відсутністю відшкодування витрат на виплату та доставку пільгової пенсії підприємством.

Крім того, представником відповідача не надано будь-якого рішення суду про притягнення до відповідальності колишнього керівника ВАТ «НР «Перемога» ОСОБА_2 з приводу протиправності видачі ним пільгових довідок, в тому числі ОСОБА_1 .

Відносно посилання представника відповідача на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, суд зазначає наступне.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім якщо інше прямо не передбачено законом.

При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в пергу чергу, з боку держави.

З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" і у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, а також на підставі аналізу положення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" суд дійшов до висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

Неможливість обмеження шестимісячним строком обов`язку України як держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного право на соціальний захист, підтверджується, також встановленим статтями 256 та 257 Цивільного кодексу України трирічним строком позовної давності, який означає строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У протилежному випадку, обов`язок громадянина, зокрема, у формі майнового зобов`язання перед державою підлягав б судовому захисту протягом 3 років, а такий ж обов`язок держави перед громадянином - 6 місяцями.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов`язки повинні визначатися виключно законом, які приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон лише виключно законом.

Системний аналіз викладених норм дає підстави дійти до висновку, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 164/1904/14-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, у постановах Верховного Суду, зокрема, від 24 квітня 2018 року у справі № 646/6250/17, від 30 жовтня 2018 року у справі № 493/1867/17, від 22 січня 2019 року у справі № 201/9987/17(2-а/201/304/2017).

Щодо вимоги позивача про зобов`язання призначити пенсію на пільгових умовах згідно поданої ним заяви, то суд зважає на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону №1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 1 статті 45 Закону №1058-IV встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 4.3. Порядку №22-1 встановлено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, (надалі Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Як було встановлено судом 04.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком (а.с.82).

Враховуючи те, що позивач звернувся до органу пенсійного фонду з відповідною заявою про призначення пенсії саме 04.12.2018 року, відповідно поновлення порушеного права позивача на призначення пенсії повинно бути з 04.12.2018 року.

Як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи, на час звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ч.1 ст.13 Закону №1788-XII (04.12.2018 року) позивачу було повних 55 років. Загальний стаж роботи позивача складає 30 років 01 місяць 10 днів, що підтверджується, зокрема розрахунком стажу, проведеним ГУ ПФУ в Одеській області (а.с.80 на звороті).

Таким чином, на момент звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» він мав достатній для цього вік, достатній страховий стаж та стаж роботи на посаді тракториста-машиніста безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції, а тому відмова ГУ ПФУ в Одеській області в призначенні позивачу вказаної пенсії є протиправною, а оскаржуване рішення таким, що підлягає скасуванню.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд вважає належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача, враховуючи ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 245 КАС України, є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст. 245 КАС України.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії, та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пільгової пенсії за віком та зобов`язання вчинити певні дії підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати ОСОБА_1 в сумі 840 грн. 80 коп., сплачені згідно квитанції №0.0..1 від 03 квітня 2020 року підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пільгової пенсії за віком та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 209987385, місцезнаходження - вул. Канатна, 83 м. Одеса, 65000) про відмову у призначенні пільгової пенсії за віком ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 09.10.1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ), на підставі пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Визнати протиправним та скасувати рішення Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області №29 від 24.01.2019 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 209987385, місцезнаходження - вул. Канатна, 83, Одеса, 65000) призначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 09.10.1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) пенсію за віком на пільговим умовах як трактористу-машиністу, безпосередньо занятому у виробництві сільськогосподарської продукції відповідно до п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 04.12.2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області (5) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Суддя С.О. Cтефанов

.