Справа № 340/312/20
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2020 року м.Дніпросправа № 340/312/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П. (доповідач),

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року у справі №340/312/20 (суддя Казанчук Г.П., справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голованівського управління Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Державна казначейська служба України у Вільшанському районі Кіровоградської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) через адвоката Чугуєнка Д.В. звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Голованівського управління Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області щодо не підготування висновку про повернення громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 надмірно сплачених коштів у розмірі 26 208,31 грн., що складаються з сум податку з доходу фізичних осіб від продажу нерухомого майна 24 192,29 грн. та військового збору на суму 2016,02 грн.;

- зобов`язати Голованівське управління Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області підготувати висновок про повернення громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 надмірно сплачених коштів у розмірі 26 208,31 гривень, що складаються з сум податку з доходу фізичних осіб від продажу нерухомого майна на суму 24 192,29 гривні, а також військового збору на суму 2016,02 гривень та подати його до виконання до Управління Державної казначейської служби України у Вільшанському районі Кіровоградської області.

Також позивач просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати, які складаються з витрат на оплату судового збору 840,80 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 6000грн..

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року позовні вимоги позивача було задоволено. Так, суд визнав протиправною бездіяльність Голованівського управління Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області щодо не підготування висновку про повернення громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 надмірно сплачених коштів у розмірі 26 208,31 гривень;0 зобов`язав відповідача підготувати висновок про повернення громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 надмірно сплачених коштів у розмірі 26 208,31 гривень та подати його для виконання до Управління Державної казначейської служби України у Вільшанському районі Кіровоградської області.

Розподіляючи судові витрати у справі, суд стягнув на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 840 гривень 80 копійок та витрати на правничу допомогу в сумі 1000 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області.

З рішенням суду першої інстанції не погодились позивач та Головне управління ДПС у Кіровоградській області, ними були подані апеляційні скарги.

Позивач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, а саме стягнення на її користь витрат на правничу допомогу у меншому, ніж заявляла позивач розмірі. Позивач просить змінити рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року в частині відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу та вимоги в цій частині задовольнити у повному обсязі.

Доводи позивача зводяться до того, що суд має право зменшити розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу виключно за умови подання стороною у справі клопотання про зменшення таких витрат та доведення у суді їх неспівмірності. Такого клопотання відповідач не заявляв.

В свою чергу, Головне управління Державної податкової служби у Кіровоградській області також подало апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у даній справі в частині задоволених позовних вимог. Скаржник вважає, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, що є підставами для скасування рішення та прийняття нового про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог.

Доводи скаржника зводяться до того, що у позивача не виникло права на повернення надмірно сплачених коштів, оскільки нею не подавалася податкова декларація за звітний календарний рік. Крім того, заява до контролюючого органу подана та підписана не особисто позивачкою як платником податку, а її представником.

Позивачем подано письмовий відзив на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Кіровоградській області. У відзиві стверджує, що погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд повно встановив обставини справи та дав належну оцінку доказам, що подавалися обома сторонами. Просить відмовити у задоволенні скарги.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, враховуючи наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 18 січня 2019 року ОСОБА_1 через свого представника Лукіянчука Р.С. уклала з Лукіянчук С.Ф. договір купівлі-продажу земельної ділянки, який був посвідчений приватним нотаріусом Вільшанського районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №51 (а.с.10-12,13).

На момент укладання договору купівлі-продажу позивачкою сплачено податок на доходи фізичних осіб в сумі 24 192,29 грн. та військовий податок в сумі 2016,02 грн., що підтверджується копіями квитанцій (а.с.16-18).

11 квітня 2019 року позивачкою, від імені якої діяв представник Лукіянчук Р.С. , та Лукіянчук С.Ф. укладено договір про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Вільшанського районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №248 (а.с.14-15).

Зважаючи на те, що позивачка як платник податків не отримала доходу з продажу (обміну) об`єкту нерухомості, з якого було сплачено відповідний податок та збір, представник позивачки звернувся із заявою від 04.11.2019 року до Голованівського управління ГУ ДПС у Кіровоградській області про повернення коштів з бюджету та просив підготувати висновок про повернення сплачених коштів у розмірі 26208,31 грн., подати такий висновок для виконання до Управління Державної казначейської служби України у Вільшанському районі Кіровоградської області (а.с.19).

На подану заяву відповідачем у справі надано відповідь №1703/ФОП/11-28-50-06-09 від 23.12.2019 р., в якій зазначено, що оскільки договір купівлі-продажу земельної ділянки був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом, згідно норм Податкового Кодексу України та ДКМ "Про державне мито" не передбачено повернення податку, який сплачений під час нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, у разі розірвання у майбутньому даного договору (а.с.20).

Бездіяльність відповідача щодо не підготовки висновку про повернення надмірно сплаченого податку та зобов`язання останнього вчинити певні дії є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, вказав, що позивач сплатила ПДФО та військовий збір, при цьому так і не отримавши доходу. Відповідач протиправно ухилився від складання висновку, безпідставно пославшись на норми ПК України та Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито". Вирішуючи питання розподілу судових витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що співмірною сумою до відшкодування є 1000 грн., а не 6000грн як просила позивач.

Суд апеляційної інстанції повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (надалі ПК України).

Згідно підпункту 162.1.2 пункту 162.1 статті 162 ПК України, платниками податку є фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Об`єктом оподаткування нерезидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід з джерела його походження в Україні та доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання) (стаття 164 ПК України).

У пункті 172.4 статті 172 ПК України зазначено, що під час проведення операцій з продажу (обміну) об`єктів нерухомості між фізичними особами нотаріус посвідчує відповідний договір за наявності оціночної вартості такого нерухомого майна (зареєстрованої відповідно до пункту 172.3 цієї статті) та документа про сплату податку до бюджету стороною (сторонами) договору та щокварталу подає до контролюючого органу за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса інформацію про такий договір, включаючи інформацію про його вартість та суму сплаченого податку в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку.

Позивачкою, яка є нерезедентом, під час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, за яким отримано дохід, було сплачено податок з доходів фізичних осіб та військовий збір, що також підтверджується листом УДКС України у Вільшанському районі про надання інформації щодо зарахування платежів до Державного бюджету (а.с.48).

11 квітня 2019 року цими ж сторонами укладено договір про розірвання договору купівлі-продажу земельної діянки, який також нотаріально посвідчений приватним нотаріусом (а.с. 14-15).

Відповідно до пункту 3 договору від 11 квітня 2019 року, у зв`язку з розірванням договору купівлі-продажу Сторона 1 ( ОСОБА_1 , від імені якої діє представник Лукіянчук Р.С.) повернула Стороні 2 ( Лукіянчук С.Ф. ) грошові кошти в розмірі 134 401,60 грн., сплачені за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 18.01.2019 р. в повному обсязі. Сторона 2 заявляє, що грошові кошти в розмірі 134401,60 грн. повернуто їй Стороною 1 в повному обсязі.

Враховуючи факт повернення грошових коштів покупцю, позивач не отримала доходу з продажу об`єкту нерухомого майна, з якого раніше було утритмано та сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, а відтак відсутня база та об`єкт оподаткування, визначені статтями 163-164 ПК України.

Приписами підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 ПК України визначено, що платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно пунктів 43.1, 43.3 - 43.4 статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

4 листопада 2019 року представником позивачки була подана відповідна заява до контролюючого органу - відповідача у справі (а.с.19).

Відповідач у відповіді на заяву позивача послався на відсутність відповідних норм правового регулювання повернення податків та зборів у зв`язку з розірванням договору купівлі-продажу, який було посвідчено нотаріально (а.с. 20). Висновок про повернення надміру сплачених платежів підготовлено не було.

Наказом Міністерства фінансів України від 11 лютого 2019 року № 60 затверджений Порядок інформаційної взаємодії Державної фіскальної служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 08 квітня 2019 р. за № 370/33341 (надалі Порядок №60).

Так, згідно із пунктом 1 розділу ІІ Порядку №60, повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються територіальним органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку (далі - податкова декларація)), поданої до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Згідно п. 5 розділу розділу ІІ Порядку №60, якщо за результатами розгляду заяви підрозділом територіального органу ДФС, що виконує функції з адміністрування відповідного податку, збору, платежу, встановлено правомірність повернення коштів, працівник цього підрозділу вносить до Журналу відмітку про правомірність повернення відповідної суми коштів.

Відповідно до пунктів 43.5 - 43.6 статті 43 ПК України, контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

На пiдставi отриманих висновків вiдповiдний орган Казначейства здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань у визначеному законодавством порядку.

Відповідачем не було надано суду належних доказів на підтвердження наявності у позивача податкового боргу, щоб унеможливлювало таке повернення.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу, що у листі, адресованому позивачу, відповідач не зазначає про обов`язок подати декларацію, тобто відмова скласти висновок не пов`язана з фактом неподачі декларації платником податку. За цих обставин колегія суддів відхиляє і доводи скаржника в апеляційній скарзі на те, що повернення сум податку на доходи фізичних осіб можливе лише на підставі поданої платником податків декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку.

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.04.2018 року у справі №П/9901/137/18 (800/426/17), під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Враховуючи той факт, що позивач сплатила ПДФО та військовий збір, а дохід так і не отримала (кошти були повернуті покупцю після укладення договору про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки), вона мала право на повернення надміру сплачених платежів, за умови подання відповідної заяви до контролюючого органу, що нею і було зроблено. Відповідач протиправно ухилився від складання висновку, безпідставно пославшись на Декрет КМУ "Про державне мито".

Представник позивачки за довіреністю Лукіянчук Р.С. від імені позивачки звертався до відповідача із заявою про повернення надміру сплачених податків та зборів, яка по суті відповідачем вирішена не була, оскільки у листі відповіді не вирішено питання про повернення, а зазначено лише про відсутність правових підстав для такого повернення.

Стосовно доводів скаржника, що заява подавалася не особисто платником податків, а її представником, якому не були делеговані такі повноваження.

Дійсно, заява була подана та підписана представником позивачки Лукіянчуком Р.С. (а.с.19), який діяв від імені та в інтересах позивача, на підставі довіреності (ас. 22). Довіреністю обумовлено делегування прав представнику підпису документів та отримання коштів, пов`язаних з поверненням грошових сум від продажу земельної ділянки.

Зобов`язання сформувати та подати до управління Державної казначейської служби у Вільшанському району Кіровоградської області висновок є похідною позовною вимогою і суд обґрунтовано її задовольнив, оскільки відновлення порушеного права позивачки можливе саме таким шляхом.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 червня 2018 року у справі 810/3522/16.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідачем у справі є Голованівське управління ГУ ДПС у Кіровоградській області, яке не є розпорядником бюджетних асигнувань, тому судові витрати суд стягнув з Головного управління ДПС у Кіровоградській області.

Позивач у позовній заяві заявила вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. До матеріалів позову представником позивача долучено:

- клопотання про стягнення судових витрат (а.с.23);

- копію договору №2019/37 про надання професійної правничої допомоги від 02.09.2019 року, укладеного Адвокатським бюро "DISPUTES" з Бабенко Г.І. (а.с.24-25);

- копія завдання №1 від 23.12.2019 р. - додаток до договору про надання правової допомоги від 02.09.2019 р. №2019/37 (а.с.26);

- копію банківської виписки за період про рух коштів у період з 20.01.2020 по 20.01.2020 (а.с.27);

- ордер та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.28-29).

У клопотанні про стягнення судових витрат наведено перелік робіт, виконання яких передбачено фіксованим гонораром у сумі 6000 грн.:

- надання консультації клієнту щодо розв`язання спору - 1 год.;

- аналіз судової практики та законодавства щодо формування правової позиції - 2 год.;

- підготовка та подання позовної заяви до компетентного суду першої інстанції - 4 год.;

- представництво інтересів клієнта у всіх судових засіданнях у компетентному суді першої інстанції - без обмежень;

- підготовка та подання клопотань, заяв, відповіді на відзив, пояснення тощо до компетентного суду першої інстанції, який розглядатиме справу - без обмеження;

- отримання рішення суду та передача його клієнту - без обмежень.

Частиною 4 статті 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представництво інтересів клієнта у судових засіданнях у суді першої інстанції по даній справі було реалізовано виключно шляхом подачі позовної заяви (справа розглядалася в порядку спрощеного провадження без виклику сторін), а це є окремим видом послуги, яку наведено у переліку.

Такий вид роботи як "отримання рішення", з огляду на те, що надіслання судового рішення сторонам та учасникам справи є процесуальним обов`язком суду, не може бути розцінено як надання правничої допомоги.

Крім того, суд першої інстанції встановив, що позовна заява повністю за своїм змістом відтворює зміст судового рішення Київського окружного адміністративного суду у адміністративній справі №810/3522/16. При відтворенні змісту судового рішення, представник позивача навіть не перевірив дію нормативно-правових актів, на які посилається в позові.

При вирішенні співмірності заявлених витрат на правову допомогу суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що співмірною сумою до відшкодування витрат на правничу допомогу є 1000 грн., яку суд і стягнув на користь позивачки.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі позивача, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а отже, відсутні підстави для задоволення скарги позивача.

Доводи апеляційної скарги ГУ ДПС у Кіровоградській області також не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а тому підстави для скасування законного рішення суду першої інстанції та задоволення вимог скарги відсутні.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст. 316, ст.ст.322, 325,329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року у справі № 340/312/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак