Справа № 200/4354/20-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2020-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2020 р. Справа№200/4354/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні без повідомлення сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до 1) Міністерства оборони України (, 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6); 2) ІНФОРМАЦІЯ_1 (Донецька область, м. Маріуполь, вул. Новотрубна, 16)

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії

за участю третьої особи по справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Бахмутського об`єднаного міського військового комісаріату ( АДРЕСА_2 )

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання дій відповідача протиправними щодо відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги як особі, що отримала травму та захворювання під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, зобов`язання Бахмутський об`єднаний міський військовий комісаріат подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплати одноразової грошової допомоги внаслідок встановлення 25% ступень втрати професійної працездатності, що настала через отримання травми та захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності.

Ухвалою від 29 квітня 2020 року суд залишив позовну заяву без руху та встановив позивачу строк 10 днів з дня отримання ухвали на усунення недоліків шляхом належного оформлення позовної заяви відповідно до вищезазначених норм Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, надання (надіслання) суду належним чином засвідчені копії листів від 30 серпня 2019 року № 116/14/5/1177/л та від 21 червня 2019 року № СЗ/4681, визначитися з колом відповідачів та з позовними вимогами до кожного з них, з урахуванням внесених до КАС України змін згідно з Законом України від 29 березня 2020 року № 3275 про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019). Даний строк продовжується на строк дії такого карантину.

Ухвалою від 9 червня 2020 року суд продовжив ОСОБА_1 строк протягом 10 днів з дня отримання ухвали на усунення недоліків позовної заяви шляхом належного оформлення позовної заяви відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, надання (надіслання) суду клопотання про поновлення строків звернення до суду із зазначенням обґрунтувань поважності їх пропуску, а також визначитися з колом відповідачів та позовними вимогами до відповідача, з урахуванням внесених до КАС України змін згідно з Законом України від 29 березня 2020 року № 3275 про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019). Даний строк продовжується на строк дії такого карантину.

22 червня 2020 року позивач надав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 23 червня 2020 року суд прийняв до розгляду позовну заяву, відкрив провадження в адміністративній справі № 200/4354/20-а, визнав поважними причини пропуску строку звернення позивача із позовом до суду, залучив Бахмутський об`єднаний міський військовий комісаріат (84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 23) у якості третьої особи по справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, направив Бахмутському об`єднаному міському військовому комісаріату копію позовної заяви позивача з додатками та встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення відповідачу даної ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву, який повинен бути складений та поданий за правилами, встановленими статтею 162 КАС України, або заяви про визнання позову.

Ухвалою від 20 липня 2020 року суд клопотання відповідача задовольнив частково, залучив Донецький обласний військовий комісаріат (Донецька область, м. Маріуполь, вул. Новотрубна, 16) у якості другого відповідача по справі № 200/4354/20-а, направив другому відповідачу - ІНФОРМАЦІЯ_2 копію позову з додатками до нього та встановив Донецькому обласному військовому комісаріату п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, який повинен бути складений та поданий за правилами, встановленими статтею 162 КАС України, або заяви про визнання позову.

За правилами пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що перший відповідач та третя особа по справі протиправно відмовили позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги як особі, що отримала травму та захворювання під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності.

Перший відповідач заперечує проти позовних вимог у повному обсязі, зазначає відповідно до довідки МСЕК серія 12 ААА № 032138 від 13 червня 2019 року, станом на 12 жовтня 2018 року позивачу було встановлено часткову втрату працездатності без встановлення інвалідності, з причинним зв`язком: захворювання, так пов`язане із захистом Батьківщини. Зазначає, що правовий аналіз законодавства України з питань призначення, виплати, перерахунку чи доплати (у зв`язку з встановленням вищої групи інвалідності) одноразової грошової допомоги військовослужбовцям та звільненим з військової служби особам (тобто колишнім військовослужбовцям) чітко визначає, що день встановлення втрати працездатності без встановлення інвалідності є днем виникнення права на отримання одноразової допомоги, через що треба застосовувати той порядок, який діяв на дату встановлення групи інвалідності, в тому числі при визначенні розміру одноразової грошової допомоги. Отже, як вбачається з позовної заяви, предметом позову є вимога щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням 25% втрати працездатності, яка позивачу була встановлена з 12 жовтня 2018 року, а тому перший відповідач вважає, що для вирішення питання щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, необхідно застосовувати Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядок №975 в редакції на час встановлення втрати працездатності без встановлення інвалідності. Для військовослужбовців у разі отримання поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких захворювання, як підстава для виплати одноразової грошової допомоги не передбачена взагалі.

Другий відповідач та третя особа по справі правом надання відзиву чи письмових пояснень по справі не скористались, тому відповідно до положень статей 159, 162 КАС України суд вирішує справу за наявними матеріалами справи та в межах заявлених позовних вимог.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 21 лютого 2013 року, РНОКПП НОМЕР_1 . Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 25 квітня 2019 року позивач має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.

Судом встановлено, що позивача 5 серпня 2015 року на підставі Указу Президента № 15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» був призваний до військової служби в лавах Збройних Сил України.

12 жовтня 2019 року відповідно до наказу начальника 66 військового мобільного госпіталя 50-РС від 11 жовтня 2018 позивач був звільнений з військової служби у запас за підпунктом «б» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за станом здоров`я.

Відповідно до довідки МСЕК серія 12 ААА № 032138 від 13 червня 2019 року, станом на 12 жовтня 2018 року позивачу було встановлено часткову втрату працездатності без встановлення інвалідності, з причинним зв`язком: захворювання, так, пов`язане із захистом Батьківщини.

Після отримання вищезазначеної довідки позивач звернувся до третьої особи по справі із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини. За результатами розгляду якого, третя особа по справі направила позивачу лист від 21 червня 2019 року № СЗ/4681, в якому зазначила, що відповідно до довідки МСЕК серія 12 ААА № 032138 від 13 червня 2019 року, станом на 12 жовтня 2018 року вам було встановлено часткову втрату працездатності без встановлення інвалідності, з причинним зв`язком: захворювання, так пов`язане із захистом Батьківщини. Згідно з пунктом 7 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 7 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців....», затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2013 року № 975 (в редакції, яка діяла на момент встановлення Вам часткової втрати працездатності, тобто 14 вересня 2018 року), допомога призначається у разі часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво). Виплата допомоги у разі втрати працездатності без встановлення групи інвалідності внаслідок захворювання законодавством була не передбачена. Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Оскільки вам встановлено відсоток втрати працездатності на 12 жовтня 2018 року, дія Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців» від 6 вересня 2018 року на вас не поширюється.

Крім того, фінансово-економічним управлінням Командування Сухопутних військ Збройних Сил України за дорученням в межах компетенції було опрацьовано звернення позивача до Міністра оборони України стосовно права на отримання одноразової грошової допомоги в разі встановлення відсотка втрати працездатності та листом від 30 серпня 2019 року № 116/14/5/1177/а позивача також повідомлено, що відповідно до пункту 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», (чинний станом на 12 жовтня 2018 року) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності. Відповідно до довідки МСЕК від 13 червня 2019 року серія 12 ААА № 032138 встановлено 25% втрати працездатності станом на 12 жовтня 2018 року із зазначенням причини: захворювання, так, пов`язане із захистом Батьківщини. Ураховуючи зазначене, виплату одноразової грошової допомоги в разі встановлення відсотка втрати працездатності по захворюванню станом на 12 жовтня 2018 року законодавством не передбачено, підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги немає.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на день втрати працездатності 12 жовтня 2018 року).

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Приписам частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; 3) загибелі (смерті) військовослужбовця строкової військової служби, військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві; 4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; 5) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби; 6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві; 7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності; 8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва) у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності; 9) отримання військовозобов`язаним або резервістом, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, поранення (контузії, травми або каліцтва) при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

Відповідно до частини 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону; 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону; б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Відповідно до частина 2 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Відповідно до частини 3 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.

Згідно із частиною 9 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаного законодавчого положення Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі Порядок №975).

У силу пункту 7 Порядку № 975, у разі часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який встановлюється медико-соціальними експертними комісіями, у розмірі, що визначається у відсотках від: 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво) під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; 50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - військовослужбовцю строкової військової служби, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво) у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; 50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво) під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

Як було зазначено вище, згідно з довідки МСЕК серія 12 ААА № 032138 від 13 червня 2019 року, станом на 12 жовтня 2018 року позивачу було встановлено часткову втрату працездатності без встановлення інвалідності, з причинним зв`язком: захворювання, так, пов`язане із захистом Батьківщини. При цьому, згідно з наявними у матеріалах справи доказами групи інвалідності позивачу встановлено не було.

Натомість, положення пункту 5 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на які посилається позивач у відповіді на відзив, обов`язково передбачає встановлення військовослужбовцю інвалідності, яка або настала в період проходження ним військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби.

У той же час, положення пункту 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачають отримання одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності за умови отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва). Проте, у межах спірних правовідносин МСЕК не встановлено наявності у позивача поранення (контузії, травми або каліцтва), оскільки у довідці мова йде про захворювання, що не є тотожним поняттю «поранення (контузія, травма, каліцтво).

За таких обставин, враховуючи заявлений предмет та підстави позову, суд дійшов до висновку, що позивачу правомірно відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, з огляду на відсутність на це правових підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до 1) Міністерства оборони України (, 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6); 2) Донецького обласного військового комісаріату (Донецька область, м. Маріуполь, вул. Новотрубна, 16) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 20 серпня 2020 року. Повне судове рішення складено 20 серпня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар