Справа № 460/886/20
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

21 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/886/20 пров. № А/857/9309/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Глушка І. В.
суддів -Довгої О. І.
Запотічного І. І.

перевіривши апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі №460/886/20 за адміністративним позовом Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Головне управління ДПС у Рівненській області подало апеляційну скаргу.

Однак, вказана апеляційна скарга не відповідає вимогам, встановленим ч.5 ст.296 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме до апеляційної скарги не додано документа про сплату судового збору.

При цьому, скаржником в апеляційній скарзі, покликаючись на ч.1, ч.2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ч.1 ст.133 КАС України, заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування вимог клопотання вказує, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», Постанови Кабінету Міністрів України «Про ефективне використання державних коштів» від 11.10.2016 №710 (із змінами і доповненнями) та наказу Державної фіскальної служби України «Про забезпечення економії бюджетних коштів» від 16.02.2015 №89 (із змінами і доповненнями) в умовах обмеженості кошторисних призначень на відповідача покладено обов`язок економії бюджетних коштів.

Надаючи правову оцінку заявленому скаржником клопотанню, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Статтею 296 КАС України передбачено обов`язок особи, яка подає апеляційну скаргу, щодо одночасного надання документу про сплату судового збору.

Таким чином, виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору, покладається на особу, яка має намір її подати, а тому остання повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для цього.

Статтею 133 КАС України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Аналогічні приписи передбачені ст.8 Закону України "Про судовий збір", відповідно до ч.1 якої (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру чи відстрочення сплати за наявності відповідних умов суд може застосувати лише для фізичної особи, а на суб`єктів владних повноважень норма цієї статті не розповсюджується.

Положення ч.1 ст.133 Кодексу адміністративного судочинства України дає суду певні можливості для зменшення тягаря судових витрат за своїм розсудом у кожній конкретній ситуації, тоді як Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI у певних категоріях справ/певної категорії населення безальтернативно звільняє від обов`язку сплачувати судовий збір, серед яких органи Державної податкової служби України відсутні.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що системний аналіз статей 8, 124, 126, 129 Контитуції України у взаємозв`язку із приписами статей 77, 90, 133 КАС України дає підстави вважати, що при вирішенні питання щодо відстрочення сплати судових витрат суд в кожному конкретному випадку з`ясовує наявність або відсутність підстав для такого відстрочення, враховуючи майновий стан сторони, а остання, в свою чергу, несе обов`язок доказування обставин, на які посилається як на підставу для відстрочення сплати судового збору. В будь-якому випадку КАС України передбачено виключно право, а не обов`язок суду, щодо зменшення, звільнення, розстрочення чи відстрочення сплати судового збору.

В контексті вказаних правових норм слід зазначити, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

При цьому особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий/фінансовий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Так, згідно з положеннями Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI органам податкової служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи державної податкової служби є державними органами, які утримуються за рахунок Державного бюджету України, та мають право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Водночас скаржником в обґрунтування заявлених вимог клопотання про звільнення від сплати судового збору на розгляд суду не надано доказів в підтвердження неможливості сплатити судовий збір у визначеному Законом України «Про судовий збір» порядку та розмірі.

Колегія суддів зауважує, що на розгляд суду також не надано жодних доказів, які б підтверджували вжиття скаржником сукупності послідовних та регулярних дій, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору у даній справі фінансування з Державного бюджету України.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні заявленого скаржником клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 N 3674-VI.

Згідно із ч.1 ст.4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Із позовної заяви та рішення суду першої інстанції слідує, що позивачем при зверненні до суду заявлено дві позовних вимоги майнового характеру.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (ч.3 ст.6 Закону N 3674-VI).

Водночас відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону N 3674-VІ якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Системний аналіз вказаних положень дає підстави для висновку про те, що якщо у позовній заяві об`єднано дві і більше вимог майнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу майнового характеру.

Тобто, у разі оскарження судового рішення лише в частині одного податкового повідомлення-рішення з кількох, судовий збір належить сплатити, виходячи із суми відносно конкретного рішення суб`єкта владних повноважень.

Частиною 2 статті 4 Закону N 3674-VI визначено ставки судового збору, відповідно до якої за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами сплачується 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Даною нормою в редакції, що діяла на час звернення позивача до суду з даною позовною заявою (14.02.2020), також визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Згідно із статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік прожитковий мінімум на одну працездатну особу станом на 01 січня 2020 року становить 2102 грн.

Звідси ставка, що підлягала до сплати при поданні позовної заяви (в частині задоволених позовних вимог), становить 11102,21 грн (2102,00 грн + 600014,30 : 100 * 1,5).

Таким чином, розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання до адміністративного суду апеляційної скарги, становить 16653,32 грн (11102,21 грн *1,5).

Вказаний недолік апеляційної скарги повинен бути усунений шляхом надіслання до Восьмого апеляційного адміністративного суду оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 16653 грн 32 коп. за наступними реквізитами Отримувач коштів - УК у Галицькому районі м.Львова; код отримувача за ; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); МФО 899998; рахунок отримувача UA1013004; код класифікації доходів бюджету 22030101; призначення платежу *;101; код платника; судовий збір; № справи; Восьмий апеляційний адміністративний суд.

За таких обставин, відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення вказаного недоліку.

Також слід роз`яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що у разі неусунення недоліку апеляційної скарги у встановлений строк, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України така буде їй повернута.

Керуючись статтями 169, 296, 298, 321, 325, 328 КАС України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Рівненській області про вістрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі №460/886/20 відмовити.

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі №460/886/20 залишити без руху.

Встановити Головному управлінню ДПС у Рівненській області десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний