Справа № 400/3798/19
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2020 р. м. ОдесаСправа № 400/3798/19

Головуючий в 1 інстанції Гордієнко Т.О. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Миколаїв 30 січня 2020 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів: Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж Пром» до Державної податкової служби України та Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Престиж Пром» звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги Державній податковій службі України та Головному управлінню Державної податкової служби у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення № 1305170/41938393 від 11 жовтня 2019 року про відмову в реєстрації податкової накладної; зобов`язання зареєструвати податкову накладу № 1 від 30 вересня 2019 року днем її подання.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, так як податковим органом у межах спірних правовідносин правомірно зупинено реєстрації податкової накладної позивача № 1 від 30 вересня 2019 року, так як позивач відповідав критеріям ризикованості платника податків.

При цьому, апелянт вважає, що за наслідком отримання пояснень від позивача ним правомірно відмовлено у здійснені реєстрації отриманої податкової накладної, так як позивачем не надано всіх необхідних первинних документів, які підтверджують реальність проведених операцій, для прийняття рішень про реєстрацію його податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Крім того, апелянтом зазначається про безпідставне стягнення з нього на користь товариства понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, так як такі витрати є завищеними.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 квітня 2019 року ТОВ «Престиж Пром» (в особі орендаря) укладено договір суборенди нежитлових приміщень № 01-02 з ПП «Алітс» (в особі суборендаря), відповідно до п. 1.1 якого орендар зобов`язується передати, а суборендар зобов`язується прийняти у тимчасове платне користування (оренду) приміщення, визначене у Договорі, за плату та на обумовлений строк для здійснення господарської діяльності.

Згідно п. 2.2. Договору, суборендар зобов`язаний сплачувати орендарю орендну плату авансовими платежами до 1 числа поточного місяця.

Відповідно до акту надання послуг № 121 від 30 вересня 2019 року ТОВ «Престиж Пром» надано в суборенду ПП «Алітс» нежитлове приміщення.

Внаслідок чого, 30 вересня 2019 року ТОВ «Престиж Пром» складено податкову накладну № 1 про передачу в суборенду нежитлового приміщення ПП «Алітс», на суму 1000,00 гривень.

При цьому, 02 жовтня 2019 року позивачем направлено на реєстрацію в ЄРПН податкову накладну № 1.

В свою чергу, 02 жовтня 2019 року позивачем отримано від податкового органу квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної, так як обсяг постачання товару/послуги 68.20 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам пп. 2.1 п. 2 «Критеріїв ризиковості здійснення операцій».

Крім того, податковим органом зазначено, що платник податків відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 критеріїв ризиковості платника податку.

Тому, товариству запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В свою чергу, 09 жовтня 2019 року позивачем надіслано податковому органу регіонально рівня пояснення та копії фінансово-господарських документів.

Проте, 11 жовтня 2019 року рішенням комісії ДПС № 1305170/41938393 відмовлено в реєстрації податкової накладної від 30 вересня 2019 року № 1, так як товариством не надано розрахункових документів та банківських виписок з особових рахунків.

Не погоджуючись з вказаним рішенням товариство звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин справи судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як податковим органом не доведено правомірності оскаржуваного рішення про відмову у здійсненні реєстрації спірної податкової накладної, з яким погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно п. 201.1. ст. 201 ПК України, платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 201.2 ст. 201 ПК України, форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

При цьому, згідно пп. 4 п. 13 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117, у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

При цьому, згідно п. 1.6 Критерії ризиковості платника податку та критерії ризиковості здійснення операцій зареєстровані в ДФС за № 1962/99-99-29-01-01 від 07 серпня 2019 року, комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

керівник платника податку та/або головний бухгалтер, та/або особа, що має право підпису, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстровані (перереєстровані) за адресою, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях і тимчасово окупованій території, в розумінні Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України";

платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс);

в органах ДФС наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі поточної діяльності при реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданій на реєстрацію податковій накладній/розрахунку коригування.

Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв.

Відповідність платника податку Критеріям ризиковості платників податку може бути встановлено у разі виконання хоча б одного з критеріїв, визначених у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв.

Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

Якщо платник податків, якого внесено до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв, такого платника податків виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання в день отримання/виявлення такої інформації.

У разі якщо платник податків, внесений до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пункті 1.6 цих Критеріїв, платника виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання за рішенням комісій головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС.

Інформація про внесення/виключення платника податку до/з переліку ризикових платників податків, відповідно до пунктів 1.1-1.6 цих Критеріїв, стає доступною платнику в Електронному кабінеті.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин податковим органом зупинено реєстрацію виписаної ТОВ «ПРЕСТИЖ ПРОМ» на адресу ПП «АЛІТС» податкової накладної № 1 від 30 вересня 2019 року.

Між тим, з вищевикладених положень податкового законодавства вбачається, що складені платниками податків податкові накладні підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

При цьому, встановлений ПК України обов`язок з реєстрації податкових накладних носить імперативний характер та безумовно має виконуватись відповідними платниками податків.

В свою чергу, зупиняючи реєстрацію податкових накладних товариства податковим органом, зокрема, зазначено, що подані накладні відповідають вимогам п. 1.6 Критеріїв ризиковості платника податку і здійснення операцій.

Проте, всупереч вищевикладеним вимогам, податковим органом не конкретизовано, який саме критерій ризиковості платника податків, зазначений у п. 1.6 Критеріїв, ним вбачається у поданих позивачем накладних.

Між тим, у разі зупинення реєстрації податкової накладної платник податків має право направити податковому органу письмові пояснення та копії документів, що на його думку підтверджують факт здійснення спірної господарської операції.

В даному випадку, при зупинці реєстрації податкової накладної товариства, останньому запропоновано надати додаткові пояснення та/або копії документів для прийняття рішення про реєстрацію його податкової накладної.

При цьому, податковим органом не зазначено повного переліку документів, які повинен надати позивач для здійснення реєстрації податкової накладної.

В свою чергу, товариством у встановлені строки, після зупинення реєстрації його накладних, подано до податкового органу відповідні документи, із зазначенням обставин та передумов здачі орендованого майна в суборенду.

Проте, за наслідком отримання відповідних документів, податковим органом прийнято оскаржуване рішення про відмову у реєстрації податкових накладних, так як товариством не надано усіх документів щодо спірної операції.

Між тим, надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню податкового органу колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

При цьому, податковим органом в оскаржуваному рішенні не зазначено з яких фактичних підстав ним зроблено висновок про ризиковість проведених операції, а також не зазначено обґрунтованих мотивів неприйняття наданих йому документів.

Внаслідок чого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог, так як податковим органом не доведено правомірності оскаржуваних рішень, з чим погоджується колегія суддів.

В даному випадку, вищевикладений висновок колегії суддів відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 29 листопада 2018 року (справа № 811/1669/17).

Крім того, варто зазначити, що з метою перевірки обставин на яких ґрунтуються позовні вимоги товариства, судом зібрано копії документів, надані для реєстрації спірної податкової накладної.

Так, згідно договору оренди № 12/03-19 від 12 березня 2019 року ТОВ «Престиж Пром» орендовано у ПП «Нікос-Люкс» нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Миколаїв, вул. Кагатна, 1/10, загальною площею 691,6 кв.м.

Згідно акту приймання-передачі нежитлових приміщень від 12 березня 2019 року позивачу передано відповідні приміщення в оренду, загальною площею 691,6 кв.м.

Згідно акту надання послуг № 1044 від 30 вересня 2019 року позивачем за оренду нежитлових приміщень сплачено 45 000,00 грн. з ПДВ.

Внаслідок чого, ПП «Нікос-Люкс» складено податкову накладну № 1230 від 30 вересня 2019 року.

З іншого боку, 01 квітня 2019 року ТОВ «Престиж Пром» (в особі орендаря) укладено договір суборенди нежитлових приміщень № 01-02 з ПП «Алітс» (в особі суборендаря), відповідно до п. 1.1 якого орендар зобов`язується передати, а суборендар зобов`язується прийняти у тимчасове платне користування (оренду) приміщення, розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Кагатна, 1/10, площею 100 кв.м.

Згідно п. 2.2. Договору, суборендар зобов`язаний сплачувати орендарю орендну плату авансовими платежами до 1 числа поточного місяця.

Відповідно до акту надання послуг № 121 від 30 вересня 2019 року ТОВ «Престиж Пром» надано в суборенду ПП «Алітс» нежитлове приміщення.

В свою чергу, враховуючи зібрані документи, колегія суддів вважає їх достатніми для здійснення реєстрації спірної податкової накладної, що виписана позивачем за наслідком надання послуг (першою подією) своєму контрагенту ПП «Алітс».

При цьому, відповідно до вимог п. 187.1 ст. 187 ПК України, Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Тобто, факт підписання вищевказаного акту надання послуг вважається першою подією у розумінні положень ПК України та є достатньою підставою для реєстрації відповідної податкової накладної без підтвердження факту оплати відповідних послуг.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання податкового органу на перевищення обсягів залишків послуг, так як всупереч вимогам КАС України, у межах спірних правовідносин податковим органом не доведено факту попередньої здачі спірного приміщення в суборенду іншому контрагенту.

Крім того, колегія суддів не приймає посилань податкового органу на завищеність понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, так як судом першої інстанції відмовлено товариству у стягненні відповідних витрат із суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Державної податкової служби у Миколаївській області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.