Справа № 9901/977/18
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 серпня 2020 року

Київ

справа №9901/977/18

адміністративне провадження №П/9901/977/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Юрченко В.П.,

суддів: Васильєвої І.А., Пасічник С.С., Смоковича М.І., Гусака М.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вища рада правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

20.12.2018 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції із позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України: про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 17.10.2018 №1832/ко-18; зобов`язання відповідача прийняти рішення за наслідками пройденого ним кваліфікаційного оцінювання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 03 листопада 2016 року №143/зп-16 (в редакції рішення Комісії від 13.02.2018 № 20/зп-18); стягнути з Вищої кваліфікаційної комісії суддів України 1000000 (один мільйон) гривень 00 коп. моральну шкоду.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуване рішення є протиправним, невмотивованим, ухваленим з перевищенням повноважень та порушень законодавства, принципів верховенства права, правової визначеності та незалежності судової влади.

Позивач у позові вказує, що в спірному рішенні зазначено про його невідповідність займані посаді внаслідок недостовірних даних в декларації про майновий стан, хоча відповідач немає повноважень робити такі висновки замість Національного агентства з питань запобігання корупції, про що неодноразово наголошували Верховний Суд та Велика Палата Верховного Суду.

При цьому позивач зауважує, що він чесно і прозоро відображав у деклараціях все своє майно та майно членів його сім`ї, жодної мети ухилення від декларування не мав, що підтверджується декларуванням всього майна в повному обсязі (без приховування такого майна), а також тим, що він не притягувався до відповідальності.

Позивач вважає, що відповідач безпідставно прийшов до висновку про недотриманням ним правил суддівської етики та його не доброчесності внаслідок несвоєчасного декларування майна. При цьому, несвоєчасне відображення відомостей про майно, що відбулося з поважних причин та без умислу приховування майна, не може свідчити про не доброчесність та не відповідність займаної ним посади судді.

Також позивач вказує, що відповідачем під час кваліфікаційного оцінювання не наведено мотивів та не заначено критеріїв, які стали підставою для нарахування низької кількості балів, та залишено без належної оцінки ефективність здійснення ним правосуддя, його діяльність щодо підвищення фахового рівня, критерії соціальної та особистої компетенції, морально-психологічні якості тощо.

Крім того, у ВККС відсутні повноваження надавати Вищій раді правосуддя рекомендацію про звільнення судді з посади, як такого що не відповідає займаній посаді, оскільки законом визначено лише право прийняти одне із двох можливих рішень: рішення про відповідність судді займаній посаді або рішення про невідповідність судді займаній посаді.

Позивач вважає, що неправомірним рішенням Комісії йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в один мільйон гривень.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2018, справа №9901/977/18 за позовом ОСОБА_1 передана складу колегії суддів Верховного суду: Білоус О.В. (суддя-доповідач), Васильєва І.А., Желтобрюх І.Л., Смокович М.І., Стрелець Т.Г.

Ухвалою Верховного Суду від 21.12.2018 задоволено заяву судді Білоуса О.В. про самовідвід. Суддю Білоуса О.В. вирішено відвести від участі у розгляді справи №9901/977/18.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2018, справа №9901/977/18 за позовом ОСОБА_1 передана складу колегії суддів Верховного суду: Юрченко В.П. (суддя-доповідач), Бившевої Л.І., Васильєвої І.А., Шипуліної Т.М., Смоковича М.І.

Ухвалою Суду від 22.12.2018 позов ОСОБА_1 був залишений без руху, у зв`язку із визнанням неповажними підстав пропуску строку на звернення до суду, що були зазначені у відповідному клопотанні. Запропоновано надати інші пояснення з означеного питання.

02.01.2019 до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій наведено обґрунтування причин пропуску строку звернення позивачем до Суду.

09.01.2019 постановлено ухвалу про прийняття адміністративної справи до провадження. Відкрито загальне позовне провадження, призначена дата підготовчого судового засідання на 20.02.2019. Також даним рішенням було задоволено клопотання позивача про витребування у Вищої кваліфікаційної комісії суддів України належним чином завірені копії: рішення Комісії від 17.10.2018 №1832/ко-18 та суддівського досьє №04152.

20.02.2019, Верховним Судом постановлено ухвалу про зупинення провадження у справі з підстав перебування позивача на стаціонарному лікуванні з приводу діагнозу: стенокардія напруги, ІІІ ф. клас. Коронографія в 2017 році у Львові: помірне ураження Q, гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, Оперція: стентування О. В. Л. К. А. (коронографія 31.01.2019), що підтверджується копію довідки №596, що видана ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова» пацієнту ОСОБА_1 . Провадження у справі вирішено зупинити до одужання позивача.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2020, справа №9901/977/18 за позовом ОСОБА_1. передана складу колегії суддів Верховного суду: Юрченко В.П. (суддя-доповідач), Васильєва І.А., Пасічник С.С., Гусак М.Б., Смокович М.І. Підстави проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи: перебування у відпустці суддів Бившевої Л.І. та Шипуліної Т.М.

Ухвалою Верховного Суду від 01.07.2020 поновлено провадження у справі №9901/977/19. Справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 05.08.2020, яке було відкладено з підстав подання представником позивача клопотання про відкладення підготовчого розгляду справи.

Наступне судове засідання призначене Судом на 19.08.2020, в яке жодна із сторін справи не з`явились, хоча були повідомлені у належний спосіб, доказом чого є наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно із приписами частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, Суд прийняв рішення розглядати дану справу у письмовому провадженні.

В матеріалах справи є відзив відповідача на позов ОСОБА_1 (т.4;а.с.1-17), який надійшов до Верховного Суду 29.01.2018, в якому він просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Серед зазначення обставин та процедури проведення з позивачем співбесіди, відповідачем вказується, що позивач до проведення призначеної співбесіди ознайомився із суддівським досьє, подав письмові пояснення. За наслідками кваліфікаційного оцінювання, заслухавши доповідача- члена ВККС, дослідивши суддівське досьє, надані пояснення та результати співбесіди, встановлено обставини викривлення ОСОБА_1 даних під час декларування його майна та членів його сім`ї. Тому, Комісія прийшла до висновку про те, що така поведінка судді не узгоджується з високими стандартами поведінки судді. При цьому доводи позивача про те, що ВККС не оцінені всі показники критерію професійної етики та доброчесності й не зазначено в рішенні мотивів не заслуговують на увагу, так як за критерієм компетентності він набрав 364,6 бали, за критерієм професійної етики - 165 бали, а за критерієм доброчесності 115 балів. З урахуванням того, що суддя набрав лише 644,4 бали, що є менше 67-ми відсотків від суми максимально можливих балів за наслідками кваліфікаційного оцінювання всіх критерії (1000 балів), він був визнаний таким, що не відповідає займаній посаді. Також, Комісія заперечує проти стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 1000000,00 грн. До того ж, Законом чітко визначені підстави за яких оскаржуване позивачем рішення може бути скасовано, які ним в позові не зазначені. Крім того, відповідач наголошує, що позивач помилково стверджує про те, що Комісія ухвалюючи рішення в частині рекомендацій Вищій раді правосуддя розглянути питання про звільнення судді, вийшла за межі своїх повноважень, адже таке право передбачено в пункті 20 розділу ХХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Спірне у даній справі рішення Комісії хоча і є кінцевим в процедурі кваліфікаційного оцінювання, проте юридичні наслідки для позивача матиме рішення Вищої ради правосуддя, якою буде розглядатись подання про звільнення позивача із займаної ним посади.

08.02.2018 від адвоката позивача до Верховного Суду надійшла відповідь на відзив (т.5, а.с.229-240)/

Від третьої особи, до Суду, - 13.02.2019 надійшли письмові пояснення (т.6, а.с.1-3) в яких зазначено, що згідно із приписами статті 101 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», рішення ВККС від 17.10.2018 №1832/ко-18 в частині внесення подання з рекомендацією про звільнення судді Львівського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 може бути оскаржене тільки разом з рішенням Вищої ради правосуддя про звільнення судді.

Заслухавши доповідь головуючої судді, дослідивши матеріали справи, Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Указом Президента України «Про призначення судців» № 654/2007 від 20.07.2007 ОСОБА_1 призначено суддею Львівського окружного адміністративного суду строком на п`ять років.

Постановою Верховної Ради України від 07.06.2012 № 4918-УІ «Про обрання суддів» Верховна Рада України постановила обрати ОСОБА_1 на посаду судді Львівського окружного адміністративного суду безстроково.

Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 16.10.2012 № 5447-VI Верховна Рада України постановила обрати суддю ОСОБА_1 на посаду судді Львівського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 01.02.2018 № 8/зп-18 призначено кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, яким встановлена черговість етапів проведення кваліфікаційного оцінювання: перший етап - складення іспиту; другий етап - дослідження досьє та проведення співбесіди. Серед них - суддя Львівського апеляційного адміністративного суду - ОСОБА_1 (т.4, а.с.18-20).

Рішенням від 02.03.2018 №33/зп-18 Комісія встановила, що мінімально допустимий бал іспиту - 50 відсотків від максимально можливого бала у разі набрання суддею: 50 і більше відсотків від максимально можливого бала за складення анонімного письмового тестування; 50 і більше відсотків від максимально можливого бала за виконання практичного завдання (т.1, а.с.180-185).

Рішенням Комісії від 25.05.2018 №118/зп-18 призначено проведення тестування особистих морально-психологічних якостей і загальних здібностей під час кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді. Другий етап тестування морально-психологічних якостей і загальних здібностей - інтерв`ю з психологом призначений рішенням ВККС від 30.05.2018 №119/зп-18 (т.4, а.с.24-25).

Рішенням ВККС від 20.06.2018 №147/зп-18 Комісія затвердила кодовані результати складення суддями 11.04.2018 анонімного письмового тестування в межах процедури кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді згідно з додатком 1, а також практичного завдання, - згідно із додатком 2 (т.4, а.с.27-28).

Зокрема, згідно з додатками 1 та 2 до рішення від 20.06.2018 №147/зп-18, витяги з яких знаходиться в матеріалах справи (т.4,а.с.29--30), суддя за результатами складення анонімного письмового тестування отримав 81,9 бали, код тестування - 0042864, за виконання практичного завдання - 73,5 бали, код тестування - 0022536.

У відповідності до інформації, що розміщена у додатках 3 та 4 до рішення від 20.06.2018 №147/зп-18, яким декодовані результати першого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаної посаді «Іспит», складеного 11.04.2018, коди тестування: 0042864 та 0022536 належать ОСОБА_1 (т.4, а.с.31).

Позивача допущено до другого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє та проведення співбесіди», за результатами іспиту, складного 11.04.2018 (т.4, а.с.32).

Судом також було встановлено, що позивач пройшов тестування особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей, за результатами якого складено висновок та визначено рівні показників критеріїв особистої, соціальної компетентності, професійної етики та доброчесності

Комісією 03.07.2018 проведено співбесіду із суддею, під час якої обговорено питання щодо показників за критеріями компетентності, професійної етики та доброчесності, які виникли під час дослідження суддівського досьє. У зв`язку із необхідністю отримати інформацію та копії документів у засіданні Комісії оголошено перерву. Проведення співбесіди продовжено 17.10.2018.

За результатами проведеної співбесіди ВККС було прийнято рішення від 17.10.2018 №1832/ко-18 (т.4, а.с.178-184), згідно яким було вирішено:

- визначити, що суддя Львівського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 за результатами кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді набрав 644,4 бала;

- визнати суддю Львівського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді;

- внести до Вищої ради правосуддя подання з рекомендацією про звільнення з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 .

Мотивами вказаного рішення стало те, що за результатами кваліфікаційного оцінювання суддя Рівненського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 набрав 644,4 бала, що становить менше 67 відсотків від суми максимально можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв. Вказаний показник, включає в себе: 364,4 бали за критерієм компетентності (професійної, особистої та соціальної); 165 бали за критерієм професійної етики; 115 бали за критерієм доброчесності.

Також Верховним Суд було з`ясовано, що Вища рада правосуддя на засіданні 19.08.2020 вирішила відмовити у задоволенні подання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду на підставі підпункту 4 пункту 16№ розділу XV «Перехідні положення» Конституції України. Вказана інформація розміщена на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя за посиланням: https://hcj.gov.ua/news/rezultaty-rozglyadu-pytan-poryadku-dennogo-zasidannya-vyshchoyi-rady-pravosuddya-no-65-vid-18.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 4 пункту 161 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності вказаним Законом, має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади. Порядок та вичерпні підстави оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання встановлюються законом.

Пунктом 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) установлено, що відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», оцінюється колегіями ВККС у порядку, визначеному цим Законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням ВРП на підставі подання відповідної колегії ВККС.

Згідно зі статтею 83 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання проводиться ВККС з метою визначення здатності судді <…> здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність. Кваліфікаційне оцінювання за критерієм професійної компетентності проводиться з урахуванням принципів інстанційності та спеціалізації. Підставами для призначення кваліфікаційного оцінювання є: <…> рішення ВККС про призначення кваліфікаційного оцінювання судді у випадках, визначених законом. Порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються ВККС.

На виконання вимог Закону № 1402-VІІІ Комісія рішенням від 03 листопада 2016 року затвердила Положення, а рішенням від 04.11.2016 № 144/зп-16 - Порядок проведення іспиту та методику встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 34 розділу ІІІ Положення рішення Комісії, ухвалене за результатами кваліфікаційного оцінювання, складається зі вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин. Зокрема, у мотивувальній частині рішення зазначаються отримані суддею (кандидатом на посаду судді) бали з оцінювання відповідних критеріїв, відомості про загальну кількість балів за результатами кваліфікаційного оцінювання, посилання на визначені Законом № 1402-VІІІ підстави його ухвалення або мотиви, з яких Комісія дійшла таких висновків. За наявності висновку Громадської ради доброчесності про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності у мотивувальній частині також зазначаються мотиви його прийняття або відхилення. Резолютивна частина має містити висновок про те, чи підтвердив суддя (кандидат на посаду судді) здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді або чи відповідає суддя займаній посаді, а також кількість балів, набраних суддею за результатами успішного проходження процедури кваліфікаційного оцінювання.

Рішення про підтвердження відповідності судді займаній посаді ухвалюється у разі отримання суддею мінімально допустимого і більшого бала за результатами іспиту, а також більше 67 відсотків від суми максимального можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв за умови отримання за кожен із критеріїв бала, більшого за 0.

За частинами другою, четвертою статті 84 Закону № 1402-VІІІ за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання ВККС ухвалює одне з рішень, визначених цим Законом. Кваліфікаційне оцінювання проводиться прозоро та публічно, у присутності судді <…>, який оцінюється, та будь-яких заінтересованих осіб. У розгляді питання про кваліфікаційне оцінювання судді можуть бути присутніми представники органу суддівського самоврядування.

У частинах першій, другій статті 85 Закону № 1402-VІІІ передбачено, що кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складення іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди. Рішення про черговість етапів проведення кваліфікаційного оцінювання ухвалює ВККС. Іспит є основним засобом встановлення відповідності судді <…> критерію професійної компетентності та проводиться шляхом складення анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання з метою виявлення рівня знань, практичних навичок та умінь у застосуванні закону, здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією. Порядок проведення іспиту та методика встановлення його результатів затверджуються ВККС. Тестові та практичні завдання іспиту складаються з урахуванням принципів інстанційності та спеціалізації. ВККС <…> зобов`язана забезпечити прозорість іспиту. На кожному етапі та під час оцінювання результатів можуть бути присутніми будь-які заінтересовані особи.

Відповідно до частин першої, другої статті 88 Закону № 1402-VІІІ ВККС ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням ВККС щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 88 Закону № 1402-VIII рішення Комісії, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;

2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання;

3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;

4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.

Згідно із частинами сьомою, восьмою статті 101 Закону № 1402-VIII рішення ВККС можуть бути оскаржені до суду з підстав, установлених цим Законом, а рішення Комісії щодо надання рекомендацій можуть бути оскаржені тільки разом із рішенням, ухваленим за відповідною рекомендацією.

З огляду на наведені положення законодавства, зокрема частини восьмої статті 101 Закону № 1402-VIII, яка передбачає умову, за якої можна оскаржити рішення ВККС, що містить рекомендацію щодо вчинення певних дій чи прийняття рішень, колегія суддів, враховуючи встановлені обставини справи і відповідні їм правовідносини, дійшла висновку, що провадження в цій справі треба закрити, оскільки у цій справі предметом спору є Рішення, у якому Комісія, окрім іншого, висловила рекомендацію звільнити позивача з посади судді у зв`язку зі встановленою невідповідністю займаній посаді.

Враховуючи положення частини восьмої статті 101 Закону № 1402-VIII, то Рішення, яке містить рекомендацію ВККС, може бути оскарженим після того, як його буде реалізовано через рішення органу, який за законом вправі розглядати рішення з рекомендацією і ухвалювати за ним відповідне рішення. Встановлення законом такої умови не обмежує і не позбавляє права кожного, хто його має, на оскарження рішень ВККС до адміністративного суду, а лише визначає, з настанням якої події рішення ВККС щодо надання рекомендації можуть оскаржуватися в судовому порядку.

З викладеного також висновується, що Рішення ВККС про оцінювання є підставою для відповідної рекомендації про звільнення, тому обставини прийняття цього Рішення повинні перевірятися судом лише після та разом з ухваленим рішенням ВРП за результатами такої рекомендації.

У контексті подібних (схожих) фактичних передумов до такого самого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла раніше у справі у справі № 9901/637/18, який сформулювала у постанові від 26.02.2020, а також у справі №9901/831/18 від 29.04.2020. Велика Палата Верховного Суду з покликанням на наведені норми законодавства, зазначила, що кваліфікаційне оцінювання є спеціальною процедурою, що має на меті визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями.

При цьому виявлення за результатами такого оцінювання невідповідність судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади.

Водночас за змістом статей 1, 3 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII) прийняття рішення про звільнення судді з посади належить до компетенції ВРП.

Тобто, вирішення питання про звільнення судді належить виключно до компетенції ВРП після розгляду на її засіданні подання ВККС про звільнення судді. За результатами такого розгляду ВРП приймає вмотивоване рішення, яке остаточно вирішує питання щодо кар`єри судді, є обов`язковим для виконання та викликає відповідні правові наслідки і може бути оскаржене в судовому порядку.

Водночас за нормами Закону № 1402-VIII (стаття 88) рішення Комісії, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, суддя (кандидат на посаду судді) має право оскаржити до адміністративного суду.

При цьому рішення ВККС про визнання судді таким, що не відповідає займаній посаді, саме по собі не має наслідком звільнення судді, а є лише підставою для такого звільнення. Під час розгляду подання ВККС про звільнення судді ВРП може і не погодитися з висновком ВККС.

З огляду на те, що процедура кваліфікаційного оцінювання, підбиття її підсумків (у ВККС) і застосування наслідків (рішенням ВРП) є стадіями єдиного провадження, рішення ВККС про не підтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді не має самостійних правових наслідків, а є частиною цього «кваліфікаційного» провадження.

Звільнення судді з посади є конституційною функцією ВРП. У межах «кваліфікаційного» провадження ВРП має право перевірити вмотивованість та обґрунтованість рішення ВККС. У разі виявлення недоліків, що мають суттєве значення, зокрема вплинули на об`єктивність оцінювання, ВРП має не лише право, але й обов`язок запобігти порушенню прав судді. У такий спосіб ВРП забезпечує конституційні гарантії незалежності судді, складовою якої є неможливість дострокового звільнення судді з підстав, прямо не передбачених Конституцією України.

ВРП може ухвалити рішення про відмову в задоволенні подання про звільнення судді з посади. У цьому випадку суддя продовжує перебувати на посаді, а рішення ВККС про не підтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді втрачає юридичне значення.

Отже, зважуючи на наведене правове регулювання, а також статус та повноваження ВРП і ВККС у процедурі кваліфікаційного оцінювання судді, Верховний Суд вважає, що передбачене частиною першою статті 88 Закону № 1402-VIII оскарження рішення ВККС щодо кваліфікаційного оцінювання судді можливе лише після того, як таке рішення було предметом розгляду у ВРП.

З урахуванням послідовності (стадійності) прийняття остаточного рішення про звільнення судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання і, як наслідок, не відповідає займаній посаді, судовий контроль має здійснюватися щодо остаточного рішення, яке уповноважена приймати ВРП.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Узагальнюючи наведене, можемо констатувати, що рішення ВККС з рекомендацією ВРП розглянути питання про звільнення з посади судді Львівського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 є тим рішенням, яке не може бути самостійним предметом судового розгляду. Ці обставини унеможливлюють розгляд справи по суті спору та є підставами для закриття провадження у справі, оскільки її не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною першою статті 239 КАС України передбачено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

У цій справі такої потреби немає, адже мотивами для закриття провадження у справі стали не стільки порушення правил предметної підсудності, скільки передчасне звернення суб`єкта адміністративного права до адміністративного суду, якому за процесуальним законом підсудний цей спір.

Керуючись статтями 205, пунктом 1 частини першої статті 238, статтями 243, 245, 248, 266,КАС України-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вища рада правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Ухвала Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник

М.І. Смокович

М.Б. Гусак ,

Судді Верховного Суду