Справа № 360/2646/20
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2020-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 серпня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2646/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Лисичанського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання неправомірними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Лисичанського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (далі - відповідач), в якому після уточнення позовних вимог позивач просив суд:

-визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначені ОСОБА_1 страхових виплат, у зв`язку з втратою професійної працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався 21.11.2004 на виробництві «Алчевський меткомбинат»;

-зобов`язати відповідача призначити страхові виплати у зв`язку з нещасним випадком на виробництві у ПАТ «Алчевський меткомбинат», що стався з ОСОБА_1 21 листопада 2004 року на підставі наявного акту форми Н-1 № 27, складений 24 листопада 2004 року затверджений Головним інженером-замісником генерального директора ПАТ «АМК», довідки № 033447 Луганської обласної МСЕК від 15.04.2020 про результати визначення ступені втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги та без наявності акту форми Н-5 (а.с.37-39).

В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.

ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Брянківському відділені Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області внаслідок втрати 20 % працездатності після отримання 21.11.2004 травми на виробництві в ПАТ« Алчевський меткомбинат». 20.04.2020 позивач пройшов повторний огляд на ступень втрати працездатності, встановлена втрата професійної працездатності 20% з 23.03.2020 безстроково, нещасний випадок на виробництві 21.11.2004. 29.04.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про відновлення страхових виплат та надав довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довідку про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, видану 15.04.2020, копію Акту форми Н-1 № 27, складеного 24 листопада 2004 року затвердженого Головним інженером- замісником генерального директора ПАТ «АМК». Листом Лисичанського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області від 07.05.2020 № 1251/02-1 позивачу відмовлено у поновленні виплат страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком, що стався 21.11.2004 під час роботи на ПАТ «АМК», та повідомлено, що згідно пункту 1 статті 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999, документом, який надається для розгляду справи про страхові виплати є акт розслідування нещасного випадку за встановленими формами. Позивач зазначив, що опинився в особливій ситуації, адже у період нещасного випадку він працював на підприємстві, яке на даний момент знаходиться на тимчасово окупованій території України, у зв`язку з чим він позбавлений можливості надати оригінал акту при нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом форма Н-1 та форма Н-5, які вимагає відповідач. Вважаючи протиправними дії, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, до відділу діловодства та обліку звернення громадян 13.08.2020 за вхідним реєстраційним номером 32631/2020 надав відзив на позовну заяву від 13.082020 №2913/10-1 (а.с.49-52), в якому заперечував проти задоволення позову.

В обґрунтування зазначив, що ОСОБА_1 перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Алчевську Луганської області з 20.09.2005, у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, що стався 21.11.2004 на ПАТ «Алчевський металургійний комбінат». Місто Алчевськ у зв`язку з тимчасовою окупацією, повсюдними проявами насильства, масовими порушеннями прав людини та надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру було віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р. Відділенням в м.Алчевську не здійснено переміщення у населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Справа потерпілого, яка знаходилась на обліку у даному відділенні, та всі інші документи залишились у приміщенні даного відділення. В управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області відсутня можливість доступу до цих документів. Із страхової справи ОСОБА_1 вбачається, що потерпілий ОСОБА_1 перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Лисичанську на підставі заяви від 27.11.2014 про продовження раніше призначених страхових виплат та отримував щомісячні страхові виплати з 01.06.2014 до 31.07.2016. Згідно інформації Єдиної інформаційно - аналітичної системи Фонду потерпілому ОСОБА_1 встановлено 20% втрати професійної працездатності з 01.10.2014 до 31.09.2016 на підставі довідки МСЕК серії 10 ААА № 225951 від 24.09.2014, виданою Стахановською міжрайонною МСЕК. 08.08.2016 Лисичанським відділенням отримано рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Управлінні праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради від 08.08.2016 №6, в якому повідомлялось про прийняття рішення щодо відмови ОСОБА_1 у продовженні страхових виплат. На підставі вищезазначеного рішення, Лисичанським відділенням винесено постанову від 10.08.2016 № 1208/52227/1291/743 «Про припинення щомісячної страхової виплати» та припинено потерпілому страхові виплати з 01.08.2016.

29.04.2020 позивач звернувся з заявою до Лисичанського відділення для призначення страхових виплат. Відповідач вказав, що відповідно до п. 3.2.4. Порядку №11, якщо строк повторного огляду МСЕК потерпілим пропущено і МСЕК підтвердила стійку втрату професійної працездатності, щомісячна страхова виплата відновлюється з дати, установленої МСЕК, але не більш як за три роки з дня припинення виплати щомісячної страхової виплати. Позивач за період з 01.08.2016 до 28.04.2020 за поновленням раніше призначеної страхової виплати у зв`язку з нещасним випадком на виробництві до Лисичанського відділення не звертався. Відповідач вважає, що оскільки пройшло більше 3-х років з дня припинення щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 , необхідно здійснити призначення щомісячної страхової виплати на загальних підставах відповідно до вимог ч. 1 ст. 42 Закону № 1105. Тому, в даному випадку Фонд призначає щомісячні страхові виплати у зв`язку з нещасним випадком, який трапився з позивачем 21.11.2004. 29.04.2020 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Лисичанського відділення про призначення страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві. Разом із заявою позивачем були подані документи. У зв`язку з тим, що позивачем було надані не всі документи, що передбачені ч. 1 ст. 43 Закону України № 1105 та пунктом 3.1 Порядку № 11, а саме не надано оригінал акта про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 24.11.2004 № 27 у форми Н-1 та оригінал акта розслідування нещасного випадку за формою Н-5, Лисичанським відділенням було направлено роз`яснення від 07.05.2020 № 1251/02-1 щодо відсутності необхідних документів для призначення ОСОБА_1 страхових виплат. Станом на 13.08.2020 вказані документи до Лисичанського відділення позивачем так і не були надані. На підставі викладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідачем також було додано до матеріалів справи письмові пояснення від 13.08.2020 №2914/10-1, які є тотожними відзиву в адміністративній справі (а.с.56-58).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.43-44).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 29.10.1999 Брянківським МВ УМВС України в Луганській області, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 (а.с.23-25).

Відповідно до інформації зазначеної у довідці від 26.11.2014 №924001029 ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції, тимчасова адреса місця проживання позивача: АДРЕСА_2 (а.с.22).

27.11.2014 позивач звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Лисичанську з заявою, в якій просив тимчасово продовжити раніше призначену страхову виплату, у зв`язку з нещасним випадком на виробництві ВАТ «АМК» (а.с.59).

Постановою від 05.12.2014 №1208/52227/1291/734 відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Лисичанську продовжено ОСОБА_1 виплати з 01.12.2014 по 31.12.2014 включно (а.с.65).

Постановою від 26.01.2015 №1208/52227/1291/731 відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Лисичанську призначено ОСОБА_1 виплати з 01.03.2014 по 30.09.2014 включно (а.с.66).

Постановою від 26.01.2015 №1208/52227/1291/735 відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Лисичанську призначено доплату страхової виплати в розмірі 57,94 грн за жовтень 2014 року (а.с.67).

Постановою від 26.01.2015 №1208/52227/1291/736 відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Лисичанську продовжено ОСОБА_1 раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частинку втраченого заробітку в розмірі 791,32 грн за період з 01.11.2014 по 31.12.2014 включно (а.с.68).

Постановою від 26.01.2015 №1208/52227/1291/732 відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Лисичанську продовжено ОСОБА_1 раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частинку втраченого заробітку в розмірі 791,32 грн за період з 01.01.2015 по 31.01.2015 включно (а.с.69).

Постановою від 12.02.2015 №1208/52227/1291/733 відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Лисичанську продовжено ОСОБА_1 раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частинку втраченого заробітку в розмірі 791,32 грн за період з 01.02.2015 по 30.04.2015 включно (а.с.70).

01.09.2015 позивач звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Лисичанську з заявою, в якій просив виплатити раніше призначену страхову виплату за період, в якому не проведено платежі відділенням виконавчої дирекції Фонду м.Брянка (а.с.71).

Постановою від 11.09.2015 №1208/52227/1291/737 відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Лисичанську продовжено ОСОБА_1 раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частинку втраченого заробітку в розмірі 791,32 грн за період з 01.05.2015 по 31.10.2015 включно (а.с.73).

Постановою від 05.10.2015 №1208/52227/1291/7378 відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Лисичанську продовжено ОСОБА_1 раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частинку втраченого заробітку в розмірі за червень 2014 року - 733,38 грн, за липень 2014 року - 733,38 грн, за серпень 2014 року - 733,38, за вересень 2014 року - 733,38 грн, за жовтень 2014 року - 733,38 грн (а.с.75).

09.12.2015 позивач звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Лисичанську з заявою, в якій просив виплатити раніше призначену страхову виплату (а.с.76).

Постановою від 18.12.2015 №1208/52227/1291/739 відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Лисичанську продовжено ОСОБА_1 раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частинку втраченого заробітку в розмірі 791,32 грн за період з 01.11.2015 по 30.11.2015 включно (а.с.77).

Постановою від 18.12.2015 №1208/52227/1291/740 відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Лисичанську продовжено ОСОБА_1 раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частинку втраченого заробітку в розмірі 791,32 грн за період з 01.12.2015 по 30.06.2015 включно (а.с.78).

06.07.2016 позивач звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Лисичанську з заявою, в якій просив виплатити раніше призначену страхову виплату за липень 2016 року (а.с.79).

Постановою від 18.12.2015 №1208/52227/1291/742 відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Лисичанську продовжено ОСОБА_1 раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частинку втраченого заробітку в розмірі 791,32 грн за період з 01.07.2016 по 30.09.2015 включно (а.с.82).

Відповідно до інформації, яка зазначена у витягу з протоколу №6 засідання міської комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 08.08.2016 вирішено відмовити ОСОБА_1 виплаті стразових виплат (а.с.83).

Постановою від 10.08.2016 №1208/52227/1291/743 відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Лисичанську припинено виплату ОСОБА_1 щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 791,32 на підставі протоколу комісії від 08.08.2016 №6. Виплату припинено з 01 серпня 2016 року (а.с.84).

Також судом встановлено, що строк визначення потерпілому ОСОБА_1 20% втрати професійної працездатності складав з 01.10.2014 до 31.09.2016 на підставі довідки МСЕК серії 10 ААА №225951 від 24.09.2014, виданою Стахановською міжрайонною МСЕК.

15.04.2020 позивач пройшов повторний огляд на ступень втрати працездатності та йому повторно встановлена 20 % втрати професійної працездатності з 23.03.2020 безстроково, нещасний випадок на виробництві 21.11.2004, що підтверджується Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серія 12 ААА №033447, виданою обласним центром МСЕК від 15.04.2020 (а.с.8).

29.04.2020 позивач звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Лисичанську з заявою, в якій просив призначити страхові виплати, у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, що стався за час роботи на ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» (а.с.104-105).

Відповідач листом від 07.05.2020 №1251/02-1 на заяву позивача щодо призначення страхових виплат повідомив останнього, що наданий акт про нещасний випадок, що стався 21.11.2004 під час роботи на ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» не є оригіналом даного документа, а акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 відсутній. Таким чином Відділення відмовляє в страхових виплатах у зв`язку з відсутністю необхідних документів. Також зазначено, що після надання усіх необхідних документів Відділенням повторно буде розглянута справа та прийнято відповідне рішення щодо призначення страхових виплат (а.с.5-6).

Відповідачем до матеріалів справи також надано інформаційну довідку від 12.08.2020 №2898/02-1, в якій, серед іншого, зазначив, що до Лисичанського міського відділення ОСОБА_1. надав копію акту форми Н-1 про нещасний випадок, що стався 21.11.2004; акт форми Н-5 не було надано. У зв`язку з ненаданням потерпілим оригіналів актів Н-1 та Н-5, Лисичанським міським відділенням було відмовлено у призначенні страхових виплат ОСОБА_1 . Станом на 11.08.2020 потерпілий ОСОБА_1 не перебуває на обліку та не отримує страхові виплати в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (а.с.55).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

В Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Зазначені конституційні положення розвинуті в розділі II Конституції України "Права, свободи та обов`язки людини і громадянина". Тим самим право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Конституції України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, не запроваджено.

Статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2014 року у справі "Суханов та Ільченко проти України" (Заяви № 68385/10 та № 71378/10) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: "перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов`язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою" (параграф 30).

Щодо соціальних виплат, стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Суд повторив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (параграф 53).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів". Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).

Статтею 173 Кодексу законів про працю України регламентовано, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 1105 в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Розділом V Закону № 1105 врегульовані питання загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Згідно з частиною першою статті 36 Закону № 1105 страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Так, позивач перебував на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Алчевську Луганської області у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, що стався 21.11.2004 на ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» (а.с.7).

Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України".

Статтею 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" встановлено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 05/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у який у розділі Луганська область у пункті Міста обласного значення (у тому числі всі населені пункти, які адміністративно підпорядковані міським радам цих міст) включено м. Алчевськ.

Розпорядженням КМУ №1085-р від 07.11.2014 затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого включено у тому числі місто Алчевськ.

Відповідно до п.3 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1105 особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України 08 червня 2016 року прийняв постанову № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», яка набрала чинності 14 червня 2016 року, пунктом 1 якої затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №531 «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», з метою забезпечення безперервності та першочерговості одержання страхових виплат та фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу потерпілими на виробництві та особам, які мають право на страхові виплати, та переміщуються з тимчасово окупованих територій Донецької та Луганської областей, Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, правління Фонду соціального страхування України правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 11.12.2014 постановою №20 затвердило Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції (далі - Порядок № 20, який діяв з 12.01.2015 до 28.12.2018).

З 28.12.2018 діє Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб, затверджений Постановою правління Фонду соціального страхування України 12.12.2018 № 27 (далі - Порядок №27).

Обидва порядки поширювались на внутрішньо переміщених осіб, які мають право на страхові виплати та витрати на медичну і соціальну допомогу відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та передбачають процедуру призначення страхових виплат та продовження раніше призначених страхових виплат.

У відповідності до вимог Порядку №20 постановою від 05.12.2014 №1208/52227/1291/734 відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Лисичанську продовжено ОСОБА_1 виплати з 01.12.2014 по 31.12.2014 включно. Також у вказаній постанові зазначено, що за даними Централізованої інформаційно-аналітичної системи Фонду потерпілий ОСОБА_1 перебуває на обліку з 20.09.2005, має зареєстрований страховий випадок трудове каліцтво, що сталось 21.11.2004. За висновком МСЕК від 24.09.2014, серія 10 ААА №225951 потерпілому встановлена стійка втрата професійної працездатності 20 %, з повторним оглядом 09 вересня 2016 року відповідно до порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальних страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Фонду від 11.12.2014 №20 (а.с.65).

Однак постановою від 10.08.2016 №1208/52227/1291/743 відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Лисичанську припинено виплату ОСОБА_1 щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 791,32 на підставі протоколу комісії від 08.08.2016 №6. Виплату припинено з 01 серпня 2016 року (а.с.84).

Відповідно до пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку №27 внутрішньо переміщені особи мають право на продовження раніше призначених страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду або його відділенні за фактичним місцем проживання (перебування).

Для продовження раніше призначених страхових виплат внутрішньо переміщена особа подає такі документи:

заяву;

копію довідки про взяття на облік;

рішення Комісії (у разі наявності на момент подачі документів);

копію паспорта або документа, що посвідчує особу;

копію реєстраційного номера облікової картки платника податків або паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті).

Копії документів засвідчуються працівником управління (відділення) при пред`явленні оригіналів.

Потерпілий на виробництві або особа, що має право на страхові виплати, надає справу про страхові виплати, на підставі якої йому (їй) були призначені страхові виплати (за наявності).

Згідно з пунктом 3.2 розділу ІІІ Порядку №27 у випадку відсутності у внутрішньо переміщеної особи оригіналу справи про страхові виплати, робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення за фактичним місцем проживання (перебування) одержує відомості з інформаційно-аналітичної системи Фонду про розмір щомісячних страхових виплат для продовження страхових виплат.

Такий самий механізм продовження страхових виплат діє і для осіб, які отримували ці виплати в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, що знаходилися на території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження або на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей, Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, а постійно проживають на території України, де органи державної влади здійснюють свої повноваження. У цьому випадку замість довідки про взяття на облік потерпілий надає копію сторінки паспорта, що містить відомості про місце проживання, з одночасним пред`явленням оригіналу.

Відповідно до пункту 3.4 розділу ІІІ Порядку №27 у разі звернення внутрішньо переміщеної особи з повним переліком документів, зазначеним у пункті 3.1 цього розділу та наявності рішення Комісії, робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення не пізніше десяти робочих днів приймає рішення про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати, яке оформлює постановою про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати на строк, на який особа має право на страхові виплати згідно з законодавством.

Пунктом 3.5 розділу ІІІ Порядку №27 визначено, що у разі закінчення права на отримання страхових виплат, за умови подання необхідних документів, що підтверджують право на продовження страхових виплат (продовження дії висновку МСЕК, довідки про продовження навчання, інших документів, що підтверджують право на продовження страхових виплат), робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення за фактичним місцем проживання (перебування) видає постанову про продовження щомісячної страхової виплати за фактичним місцем проживання (перебування).

Отже, беручи до уваги той факт, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, якому були припинені страхові виплати на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, у якого в подальшому сплив строк встановлення ступеню працездатності і якому в подальшому довідкою МСЕК встановлено ступень втрати працездатності безстроково, тому при наявності такої довідки та подачі документів передбачених пунктами 3.1 та 3.5 розділу ІІІ Порядку №27 робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення за фактичним місцем проживання (перебування) зобов`язаний видати постанову про продовження щомісячної страхової виплати за фактичним місцем проживання (перебування).

Дослідженням переліку документів, які були надані позивачем до заяви від 29.04.2020, судом встановлено, що вони повністю відповідають переліченим документам у пунктах 3.1 та 3.5 розділу ІІІ Порядку №27.

Однак, відповідач відмовив позивачу в призначенні страхових виплат, зазначивши про це в листі від 07.05.2020 №1251/02-1, без винесення окремої постанови, тим самим вчинив протиправні дії, порушивши конституційні права позивача на соціальний захист та права внутрішньо переміщеної особи.

Відновленням порушених прав позивача є визнання протиправними дій Лисичанського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні страхових виплат за його заявою від 29.04.2020, зареєстровану за №836, та зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Лисичанського міського відділення продовжити щомісячні страхові виплати позивачу.

Доводи відповідача про те, що оскільки пройшло більше 3-х років з дня припинення щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 , тому необхідно здійснити призначення щомісячної страхової виплати на загальних підставах відповідно до вимог частини першої статті 42 Закону № 1105 та надати повний перелік документів, передбачений статтею 43 Закону №1105 та пунктом 3.1 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 11 (далі- Порядок №11) в тому числі і оригінали акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за встановленою формою Н-1 та акту (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася), за формою Н-5, суд вважає неприйнятними з наступних підстав.

Підпунктом 3.2.3. пункту 3.2 Розділу ІІІ Порядку №11 передбачено, що щомісячна страхова виплата проводиться протягом строку, на який встановлено МСЕК стійку втрату професійної працездатності. Строк проведення щомісячних страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, установленого при наступному огляді МСЕК, незалежно від часу звернення потерпілого до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності і причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Підпунктом 3.2.4. пункту 3.2. Розділу ІІІ Порядку №11 встановлено, якщо строк повторного огляду МСЕК потерпілим пропущено і МСЕК підтвердила стійку втрату професійної працездатності, щомісячна страхова виплата відновлюється з дати, установленої МСЕК, але не більш як за три роки з дня припинення виплати щомісячної страхової виплати. При цьому розмір щомісячної страхової виплати встановлюється з урахуванням коефіцієнтів перерахування відповідно до частини другої статті 37 Закону. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не повинен перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Відповідно до частини шостої статті 47 Закону № 1105 страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Отже вказаними нормами чітко передбачені лише строки проведення страхових виплат і зовсім не вимагає від особи звернення з новою заявою про призначення страхових виплат разом з повним пакетом документів, необхідних для призначення страхових виплат вперше, як того вимагає відповідач від позивача.

Суд акцентує свою увагу на тому, що у випадку позивача у відповідності до вказаних вище норм Порядку №27, Порядку №11 та Закону №1105, йому необхідно було надати відповідачу заяву; копію довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу; рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам; копію паспорта; копію реєстраційного номера облікової картки платника податків та довідку МСЕК про продовження дії висновку про ступень втрати працездатності.

Саме такий перелік документів позивач подав до Лисичанського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганської області 29.04.2020, а тому відповідач повинен продовжити щомісячні страхові виплати без вимагання від позивача оригіналів акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, форми Н-1 та акту (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася), за формою Н-5.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж та підстав заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з обранням належного способу захисту порушених прав позивача.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

При зверненні до суду із позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 (а.с.40).

Відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з корегуванням способу захисту порушених прав позивача, відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України позивачу необхідно відшкодувати 840,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295, п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Лисичанського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання неправомірними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Лисичанського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні страхових виплат за його заявою від 29.04.2020, зареєстровану за №836.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Лисичанського міського відділення (ідентифікаційний код 25938322, місцезнаходження: 93113, Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця ім.В.Сосюри, будинок 347) продовжити страхові виплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) за заявою від 29.04.2020, зареєстровану за №836.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (ідентифікаційний код 41313100, місцезнаходження: 93411, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, будинок 30) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова