Справа № 380/2493/20
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2020-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/2493/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2020 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Сакалоша В.М.,

секретаря судового засідання Гулкевича В.О.;

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Лазорка І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - ГУ НП у Львівській області, відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не проведення повного розрахунку при звільненні, а саме невиплати ОСОБА_1 в день звільнення зі служби в поліції одноразової грошової допомоги при звільненні та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань;

- стягнути із Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби в поліції за період із 01.02.2020 по 27.02.2020 терміном 26 дні у сумі 17 769,18 грн. та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі посадового окладу, який становить 2700 грн.

Провадження у справі суд відкрив ухвалою від 31.03.2020.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує наступним. 31.01.2020 наказом ГУНП у Львівській області № 22 о/с від 24.01.2020 його звільнено з служби старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП (0061130), із встановленням премії за січень 2020 року в розмірі 72,81%, та з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні за стаж служби в поліції 10 років 03 місяці 04 дні.

24.02.2020 ГУНП у Львівській області здійснило позивачу виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 37 501,11 грн., а 27.02.2020 виплачено 1500,04 грн. заробітної плати, що на переконання позивача повинно було бути здійснено в день його звільнення - 31.01.2020, а не з затримкою 23-26 робочих днів та є порушенням Конституційних прав, трудового законодавства України і мало місце в результаті протиправного зловживання владними повноваженнями - Головним управлінням Національної поліції у Львівській області.

Окрім того позивач зазначає, що йому не було виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, як це передбачено п.п. 3 п. 4 Постанови КМУ №988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

ГУ НП у Львівській області надало відзив на позов (вх.№21790 від 28.04.2020). На спростування вимог позивача зазначено. Враховуючи, що днем звільнення ОСОБА_1 є 31.01.2020 і кошти на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в затвердженому кошторисі не передбачені, а виділяються щомісячно додатково - вищевказана виплата була зарахована на рахунок позивача 25.02.2020.

ОСОБА_1 подав відповідь на відзив (за вх.№ 22641 від 05.05.2020). зазначає, що позивачем жодним чином не спростовується вимога, щодо виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань. А рапорт позивачем було подано 16.01.2020, тобто відповідач був обізнаний тим фактом що ОСОБА_1 висловив бажання звільнитися.

В судовому засіданні по розгляду справи позивач свої вимоги підтримав просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши доводи сторін, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 проходив службу у відділі розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області.

На підставі рапорту ОСОБА_1 від 16.01.2020, останній наказом від 24.01.2020 №22 о/с ГУ НП у Львівській області відповідно до Закону України «Про національну поліцію» був звільнений зі служби в поліції за пп. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) з 31.01.2020.

Згідно витягу з вказаного наказу позивачу було встановлено премію за січень 2020 року в розмірі 72,81% та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні за стаж служби в поліції 10 років 03 місяці 04 дні.

28 лютого 2020 року позивач звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації щодо нарахування та виплати йому заробітної плати за період 01.09.2019 по 01.02.2020 та нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із зазначенням розрахунку та дати вказаної виплати.

Відповідно отриманої на запит довідки розрахунку №70/68 від 04.03.2020 на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_2 нараховано 38072,20 грн. та виплачено згідно відомості №9 від 25.02.2020.

Оскільки вказана сума була виплачена позивачу протиправно на його думку, частинами 24.02.2020 та 27.02.2020 із затримкою, а допомога на вирішення соціально-побутових питань не виплачена взагалі, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір суд керувався таким.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію"; порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення поліцейських передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

Проте, у зазначених нормативних актах відсутні норми, що регулювали б питання (порядок) виплати поліцейському середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини, або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Оскільки нормами Закону України "Про Національну поліцію" та постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", які є спеціальними щодо спірних правовідносин, не врегульовано питання щодо порядку виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то застосуванню підлягають норми трудового законодавства, тобто норми Кодексу законів про працю України.

Так, згідно із частиною першою статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За змістом статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Тобто, виходячи з наведених вимог закону, всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі ж невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 Кодексу законів про працю України відповідальність.

Як вже встановлено судом та заперечується сторонами, позивач був звільнений зі служби з 31.01.2020.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до абзацу 4 пункту 10 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року N 393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до пункту 23 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 Поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

При цьому до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

День звільнення вважається останнім днем служби.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що поліцейські, які звільняються з поліції за власним бажанням мають право на отримання одноразової грошової допомоги.

При цьому гарантоване законом право на отримання вказаних виплат не може бути поставлене в залежність від особливостей фінансування та матеріально-технічного забезпечення поліції, як зазначає відповідач, тим більше, що про дату звільнення позивача відповідач вже був обізнаний 16.01.2020 року - дати подання рапорту про звільнення.

Як вбачається з виписки по рахунку АТ КБ «ПриватБанк» належна позивачу виплата була здійснена 24.02.2020 та 27.02.2020 відповідно.

Слід зауважити, що непоширення норм Кодексу законів про працю України на рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ/поліції стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення)) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що визначає порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

В той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №803/1212/16, від 19 квітня 2018 року у справі №806/1183/16, від 1 березня 2018 року у справі №806/1551/17, від 1 березня 2018 року у справі №806/1309/17, від 7 лютого 2018 року у справі №806/535/16, від 25 жовтня 2019 року у справі № 811/1536/18.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Львівській області щодо не проведення своєчасного повного розрахунку з позивачем при звільненні, внаслідок чого, за приписами ст. 117 Кодексу законів про працю України, відповідач повинен був виплатити ОСОБА_1 його середній заробіток (грошове забезпечення) за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений Постановою КМУ від 08.02.1995р. №100.

Згідно положень абз. 1, 3 п. 2 розділу 2 Постанови № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Таким чином, середній заробіток повинен обчислюватися з грошового забезпечення за два останні місяці, які перебували звільненню позивача зі служби, а саме: листопад та грудень 2019 року.

Згідно довідки про доходи №69/68 від 04.03.2020 за січень-лютий 2020 року №17 від 13.04.2020, заробітна плата позивача за листопад 2019 року складала: 16159,15 грн., а за грудень 2019 року: 25 530,06 грн. - це заробітна плата за два попередні місяці, які передували звільненню.

Кількість робочих днів за період листопад - грудень 2019 року становить 61 робочий день (у листопаді - 30 робочих днів, а у грудні - 31 робочий день).

Виходячи з вказаного середньоденна заробітна плата позивача становить: (16159,15 грн. + 25 530,06 грн.)/ 61 робочий день = 683,43 грн.

Відповідно до абз. 1, 2 п. 3 розділу 3 Постанови № 100, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Одноразова винагорода за підсумками роботи за рік і за вислугу років включається до середнього заробітку шляхом додавання до заробітку кожного місяця розрахункового періоду 1/12 винагороди, нарахованої в поточному році за попередній календарний рік.

При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються: одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); пенсії, державна допомога, соціальні та компенсаційні виплати. (абз.1, 3 та 7 п.4 розділу 4 Постанови № 100)

Враховуючи, що позивач звільнений 31.01.2020 року, кількість днів затримки розраховується з наступного дня після дня звільнення, тобто кількість днів затримки складає 26 робочих дні.

Таким чином, стягненню підлягає сума середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.02 2020 року по 27.02.2020 року в розмірі 17769,18 грн. (783,43 грн. х 26 робочих дні).

Щодо решти вимог позивача суд бере до уваги наступне.

У відповідності до п.п. З п.4 Постанови КМУ № 988 від і 1.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» поліцейським один раз на рік повинна надаватися: матеріальна допомога для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати місячного грошового забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи і жодним чином не спростовано відповідачем при звільненні ОСОБА_1 не було виплачено допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі посадового окладу, як це передбачено вищенаведеною нормою, що є протиправним.

Суд встановив що посадовий оклад ОСОБА_1 на день звільнення становив 2700,00 грн.

Отже вимога позивача в частині стягнення з відповідача матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі посадового окладу, який становить 2700 грн. є мотивованою та обґрунтованою.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування вимог ОСОБА_1 .

З огляду на встановлені в ході розгляду справи порушення, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити у повному обсязі.

Підстав для вирішення питання про розподіл судових витрат судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не проведення повного розрахунку при звільненні, а саме невиплати ОСОБА_1 в день звільнення зі служби в поліції одноразової грошової допомоги при звільненні та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Стягнути із Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби в поліції за період із 01.02.2020 по 27.02.2020 терміном 26 дні у сумі 17 769 (сімнадцять тисяч сімсот шістдесят дев`ять) грн. 18 коп. та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі посадового окладу.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.08.2020.

Суддя В.М. Сакалош