Справа № 350/1669/19
Суддя: Пулик М. В.
Дата ухвалення: 2020-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 350/1669/19
номер провадження 2-а/350/29/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2020 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Пулика М. В.,

секретаря судового засідання Стадник О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради, Управління безпеки міста Львівської міської ради про скасування постанови у справі про адміправопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

23.09.19 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Інспектора з паркування, управління безпеки міста Львівської міської ради в якому просить поновити строк позовної давності, скасувати постанову ЛВ15-458 від 30.08.2019 року, закрити справу про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 30.08.2019 інспектором з паркування відносно нього була винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП. Порушення полягало у тому, що він здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» і перешкоджає дорожньому руху. Позивач з цим не погоджується, вважає, що його вина у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не доведена. Згідно ч. 2 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, роки його вину не буде доведено в законному порядку». 30.08.2019 о 10:52 хв., він не міг здійснювати зупинку, тим більше перешкоджати дорожньому руху, так як у вказаний час проводив співбесіду зі вступниками в аспірантуру, а після цього приймав іспити. Його, ні інспектор з паркування, ні жодна інша відповідна посадова особа не зупиняла, не складала протокол, не вказувала на будь-яку протиправність його дій. Про складену постанову, яка була надіслана поштовим відправленням він дізнався тільки 16 вересня 2019 року, так як з 09 вересня 2019 до 16 вересня 2019 року знаходився за кордоном. Також зазначив, що оскільки в оскаржуваній постанові не міститься відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому можна ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ні ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації, тому вона не може вважатися законною. Крім того, оскаржувана постанова надіслана йому через десять днів після винесення. Вважає, що своїми діями інспектор з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Мудрий В.І. порушив вимоги ст.ст.9, 122, 283, 285 КУпАП, ст.6 Європейської конвенції з прав людини.

Ухвалою суду від 24.09.2019 відкрито провадження у справі.

02 жовтня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. Зазначає, що позивача притягнуто як особу, за якою зареєстровано транспортний засіб транспортний засіб Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , який було зафіксовано в момент вчинення правопорушення у м. Львів, вул. Словацького, 5, 30 серпня 2019 року о 10:52 год., на якому було здійснено зупинку і який знаходився в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Крім того, зупинку було здійснено на проїзній частині на смузі руху, створюючи перешкоди транспортним засобам, які рухались по цій смузі руху, що спричинило маневрування цими транспортними засобами для об`їзду такої перешкоди. Вулиця Словацького входить до переліку ділянок вулично-дорожньої мережі, на яких паркування транспортних засобів призводить до зменшення пропускної спроможності та суттєво перешкоджає або може суттєво перешкоджати дорожньому руху, або створювати загрозу безпеці руху. Просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, в задоволенні адміністративного позову відмовити.

16 жовтня 2019 року позивач надав відповідь на відзив, вказав, що такий носить тільки формальний характер, жодним чином не спростовує його вимог про незаконність винесеної постанови. Просить розгляд справи здійснювати у його відсутності.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позовна заява поступила до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області 23 вересня 2019 року (а.с.2).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як зазначає позивач, вказана постанова отримана ним поштою 16 вересня 2019 року, оскільки з 09.09.2019 по 16.09.2019 він перебув за кордоном.

Суд погоджується з твердженням позивача про те, що оскільки в його присутності постанова не виносилася, то про зміст постанови він дізнався з моменту її отримання.

Вищезазначене дає суду підстави поновити позивачу строк звернення до суду з даним позовом.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.ст.245, 246 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до постанови від 30.08.2019 по справі про адміністративне правопорушення порушення ЛВ15-458, ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності, за ч.3 ст. 122 КУпАП, оскільки водій здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» і перешкоджає дорожньому руху та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.(а.с.5-5 зворот)

За змістом ч. 3 ст. 122 КУпАП Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У позовній заяві (п.2), позивач фактично не заперечує факт вчинення ним правопорушення, а вказує що в постанові не вказано в чому полягала перешкода дорожньому руху або загроза безпеці руху. Позивач вказує в позовній заяві, що будинок №5, біля якого було вчинено правопорушення, знаходиться в центрі вул.Словацького між вулицями Крушельницької та Дорошенка, там відсутні виїзди з інших проїздів чи вулиць, тому незрозуміло яким чином могла створюватися перешкода дорожнього руху. Вважає, що інспектор у разі здійснення такої перешкоди, повинен був викликати евакуатор.

Однак, з такими твердженнями позивача суд погодитися не може виходячи з наступного.

Розділом 33ПДР, зокрема у підрозділі 3 закріплено такий заборонний дорожній знак, як знак 3.34 «Зупинку заборонено».

За змістом п. 8.4. «в» розділу 8 ПДР дорожні знаки поділяються на такі групи, як заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

В межах дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

У відповідності до п.1.10 ПДР зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо;

Зона дії знаку 3.34 поширюється - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Дія знаку 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені (підрозділ 3 Розділу 33).

На спростування доводів позивача та підтвердження того, що останній дійсно допустив порушення вимог п. 8.4. «в» ПДР, відповідачем долучено до відзиву фотоматеріали та схему зони дії знаку 3.34 з яких видно, що автомобіль Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 припаркований в межах дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Крім того, вулиця Словацького, де було здійснено зупинку транспортного засобу, входить до переліку ділянок вулично-дорожньої мережі, на яких паркування транспортних засобів призводить до зменшення пропускної спроможності та суттєво перешкоджає або може суттєво перешкоджати дорожньому руху, або створювати загрозу безпеці руху. Вказаний перелік затверджений ухвалою Львівської міської ради № 2683 від 07.12.2017 (а.с.13).

Не надано позивачем і доказів того, що зупинка автомобіля в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» по вул.Словацького, 5 у м.Львові, була вимушеною,

Позивач вказав, (п.3 позовної заяви), що якщо тлумачити ст. 14-2 КУпАП без урахування доведення вини як елемента складу адмінправопорушення за ст.9 КУпАП, презумується його вина, як власника транспортного засобу, що суперечать презумпції невинуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення і тому й протирічить ч.2 ст.6 Європейської конвенції з прав людини та релевантної практики ЄСПЛ. Згідно ч. 2 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Суд враховує, що особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), а також накладення стягнення при розгляді цих справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлюються ст.ст.279-1- 279-4 цього Кодексу.

Так, згідно з ст.279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу (ч.1).

Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) (ч.3).

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч.5).

Аналіз фактичних обставин справи вказує на те, що в даному випадку відповідачем здійснено розгляд справи про порушення правил зупинки транспортного засобу, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), із урахуванням особливостей, визначених ст.279-1 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:

ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

У наданих додаткових поясненнях від 31 жовтня 2019 року ОСОБА_1 вказав, що належним йому автомобілем, час від часу користуються його колеги, тому він не може пригадати, хто саме був за кермом 30 серпня 2019 року.

Оскільки умови для застосування приписів ч.1 ст.279-3 КупАП в даному випадку відсутні, тому правових підстав для звільнення позивача від адміністративної відповідальності за вчинення розглядуваного правопорушення немає.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Наданими суду матеріалами поза всяким розумним сумнівом доведено вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а приймаючи оскаржувану постанову відповідач реалізовував свої повноваження по забезпеченню безпеки дорожнього руху.

Позивач вказує в позові (п.4), що оскаржувана постанова не містить ні відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому можна ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ні ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації, тому не відповідає вимогам ст. ч.4 ст.283 КУпАП.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Із змісту вказаної норми слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

В даному випадку такі вимоги дотримані відповідачем, спірна постанова серії ЛВ15-458 від 30.08.2019 відповідає вимогам ст.283 КУпАП, та зокрема дотримано вимоги ч. 4 ст. 283 КУпАП, в постанові вказано, що зображення транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення розміщено на веб-сайті http://inspector.lviv.ua в мережі Інтернет.

У позовній заяві (п.5) позивач зазначив, що оскаржувана постанова надіслана йому тільки 09.09.2019, тобто за 10 днів після винесення, а не через 3 дні, як того вимагає КУпАП. При цьому позивач не вказує, як такі дії відповідача впливають на законність прийнятої постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи те, що позивачем оскаржено постанову з підстав відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, суд, не порушуючи засад диспозитивності, розглядаючи справу в межах позовних вимог, приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 121, 241-246, 255, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради, Управління безпеки міста Львівської міської ради про скасування постанови у справі про адміправопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного суду протягом десяти днів з дня його проголошення або з дня отримання копії рішення.

Суддя: