Справа № 757/22054/19-а
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2020-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2020 року м. Київ № 757/22054/19-а

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДепартаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України
прозобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Печерського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 9), в якому просить зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсійне забезпечення, починаючи з 09.05.2012.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17.05.2019 позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем безпідставно відмовлено у призначенні пенсійного забезпечення, у зв`язку з чим порушено його конституційне право на належне соціальне забезпечення.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог, оскільки для призначення пенсії законодавством врегульована відповідна процедура, якої позивач не дотримався, а отже відсутні підстави для призначення відповідної пенсії. Також, відповідач зазначає, що уповноваженим органом для призначення пенсії є відповідний територіальний орган Пенсійного фонду України, який є окремою юридичною особою та має власні права та обов`язки.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якому зазначається, що позивачу невідомий внутрішній розподіл обов`язків у Пенсійному фонді України, а тому, за необхідності, суд може у процесуальному порядку залучити належного відповідача.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Адвокат Чертков Ігор Всеволодович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до голови Пенсійного фонду України з адвокатським запитом від 04.01.2019, в якому просив повідомити наступне.

« 1. Чи має право на пенсійне забезпечення ОСОБА_1 з якого моменту, коли йому виповнилось 60 років, тобто з 2012 року?

2. В випадку, якщо він не позбавлений права на отримання пенсійного забезпечення в України, яку суму пенсійного забезпечення він має право на отримання кожного місяця?

3. Чи має він право вирішити вказані питання з предмету отримання пенсійного забезпечення в порядку досудового врегулювання?

4. Які необхідні документи для можливості отримання права на пенсійне забезпечення?

5. Які норми державного законодавства регулюють вказані правовідносини?»

Департамент пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України листом від 14.01.2019 № 1247/02-21 повідомив представнику позивача, що призначення пенсії відбувається за заявою при призначення пенсії, яка подається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), а також роз`яснив, які документи додаються до заяви про призначення пенсії за віком.

Також, позивача було повідомлено, що права на пенсію та її розмір можливо буде визначити після відповідного звернення позивача у встановленому порядку.

Позивач, вважаючи, що відповідач зобов`язаний призначити позивачу пенсію, звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною першою статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Порядок звернення за призначенням пенсії визначений статтею 44 Закону № 1058-IV.

Частиною першою цієї статті передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Механізм звернення із заявою про призначення пенсії до органів Фонду визначений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Таким чином, положення Порядку № 22-1 повністю кореспондуються з положеннями Закону № 1058-IV та визначають, що у разі набуття права на призначення пенсії, особа повинна звернутись із відповідною заявою про призначення пенсії до органу Пенсійного фонду України за місцем реєстрації та надавати усі необхідні для такого призначення документи.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що згідно з частиною першою статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Тобто, призначення пенсії не відбувається автоматично після набуття особою такого права, а здійснюється виключно за відповідним зверненням такої особи.

У спірних правовідносинах представник позивача звернувся до Пенсійного фонду України, в якому просив повідомити про наявність права на призначення пенсії та просив роз`яснити порядок призначення пенсії.

Відповідачем, за результатами розгляду звернення, було роз`яснено представнику позивача порядок призначення пенсії, надано перелік необхідних документів для призначення пенсії та повідомлено, що для призначення пенсії необхідно звернутись до органу Пенсійного фонду України за місцем реєстрації.

Таким чином, відповідь на адвокатський запит представника позивача відповідає наведеним вище правовим нормам, оскільки призначення пенсії відбувається виключно за зверненням позивача у встановленому порядку.

Суд відхиляє посилання представника позивача на незнання внутрішньої структури розподілу обов`язків у Пенсійному фонді України, оскільки як положеннями Закону № 1058-IV, так і положеннями Порядку № 22-1 чітко визначено, що заява про призначення пенсії подається до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем реєстрації особи.

При цьому, суд звертає увагу, що представник позивача Чертков Ігор Всеволодович є адвокатом, а отже має вищу юридичну освіту відповідно до вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому, надаючи професійну правничу допомогу, має бути обізнаним про зазначені правові норми.

Також, суд не вбачає підстав для заміни неналежного відповідача у справі чи залучення до участі у справи співвідповідача - територіального органу Пенсійного фонду України, оскільки у матеріалах справи відсутні докази звернення позивача з заявою про призначення пенсії, а тому територіальним органом Пенсійного фонду України не було допущено жодних дій чи бездіяльності з приводу призначення пенсії позивачу.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Завданням адміністративного судочинства, як визначено у частині першій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Отже, з системного аналізу наведених вище правових норм слідує, що обов`язковою умовою звернення до суду є наявність порушеного права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21.12.2010 у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Суд звертає увагу позивача, що за завданнями адміністративного судочинства суд здійснює захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Таким чином, захистові адміністративним судом підлягає фактично порушене право особи у публічно-правових відносинах із суб`єктом владних повноважень при здійсненні ним визначених чинним законодавством владних управлінських функцій.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, хоча на суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, водночас на кожну зі сторін покладено обов`язок щодо доведення обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Підставою подання даного адміністративного позову є порушення відповідачем права позивача на соціальний захист та пенсійне забезпечення.

Натомість, з позовної заяви вбачається, що позивач в установленому законом порядку не звертався до органів Пенсійного фонду України щодо призначення пенсії, а тому відповідач не приймав жодного рішення, яке б у розумінні приписів пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України могли б бути оскаржені до суду.

При цьому, на адвокатський запит представника позивача відповідачем надано обґрунтовану та вичерпну відповідь щодо порушених питань. Разом з тим, надана відповідь не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії та несе виключно інформативний характер з поставлених у запиті питань.

У цьому випадку, позивачем не доведено реального дійсного (фактичного) порушення відповідачем його прав, свобод та інтересів, тоді як відповідачем надано відповідь на адвокатський запит у межах наданих йому повноважень.

З огляду на зазначене, керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 9) про зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов