Справа № 360/1215/20
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

12 серпня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1215/20

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Тихонова І.В.,

при секретарі судового засідання Таращенко О.В.

за участю

представника позивача - Алексєєв О.І.;

представника відповідача - Мітічкіна О.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом адвоката Алексєєва Олексія Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України у Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2020 до Луганського окружного адміністративного суду звернувся адвокат Алексєєв Олексій Ігорович (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Управління державної міграційної служби України у Луганській області (далі - відповідач, УДМС у Луганській області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що громадянин Індії ОСОБА_1 був документований посвідкою на тимчасове проживання НОМЕР_1 , строк дії якої мав сплинути 31.08.2023. Дана посвідка була видана позивачу ГТУ ДМС в м. Києві 19.12.2017 відповідно до частини тринадцятої статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» у зв`язку з зарахуванням на навчання до Приватного вищого навчального закладу «Київський медичний університет». 11.02.2019 позивача відраховано з навчального закладу, він здав посвідку на тимчасове проживання та в подальшому виїхав за межі України.

Відповідно до п.п.10 п.33 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 № 322, для оформлення посвідки іноземець або особа без громадянства подають, зокрема, зобов`язання закладу освіти повідомити ДМС про відрахування іноземця або особи без громадянства з такого закладу. Аналогічна норма містилася в наказі МВС України від 15.07.2013 № 681 «Про затвердження Типового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання», який був чинним на момент видачі позивачу посвідки на тимчасове проживання.

Згідно із п.п.1 п. 63 Порядку № 322 посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі отримання вмотивованого клопотання приймаючої сторони про скасування посвідки (у тому числі в разі звільнення іноземця або особи без громадянства із займаної посади) або припинення діяльності приймаючої сторони - юридичної особи.

Таким чином, посвідка на тимчасове проживання НОМЕР_1 підлягала скасуванню та була здана позивачем своєму навчальному закладу. ПВНЗ «Київський медичний університет» 20.02.2019 надіслав Центральному міжрегіональному управлінню ДМС у м. Києві та Київській області (правонаступнику ГУ ДМС в м. Києві) повідомлення про відрахування позивача із навчального закладу, на підставі чого було скасовано посвідку, що підтверджується відомостями з сайту ДМС України.

В подальшому 06.12.2019 позивач отримав в Посольстві України в Індії візу типу D (мета - навчання) та в`їхав до України 05.02.2020.

У зв`язку з тим, що позивача було зараховано з 11.02.2020 до Державного закладу «Луганський державний медичний університет» на 3 курс (VI семестр) 2019/2020 н.р. за спеціальністю 222 «Медицина» (термін навчання - 6 років) на денну форму навчання за контрактом 20.02.2020, він звернувся до УДМС в Луганській області з метою оформлення нової посвідки на тимчасове проживання, надавши пакет документів.

За результатами розгляду звернення позивача відповідачем прийнято рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання від 20.02.2020 № 0120 , з яким позивач не погоджується.

Рішення містить відомості про те, що ОСОБА_1 відмовлено в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання на підставі п.п.1 п. 61 Порядку, відповідно до якого територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки у разі, коли: іноземець або особа без громадянства мають посвідку чи посвідку на постійне проживання (крім випадків обміну посвідки), посвідчення біженця чи посвідчення особи, якій надано додатковий захист, які є дійсними на день звернення.

З посиланням на статтю 19 Конституції України, статті 5 та 10 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтю 77 КАС України представник позивача зазначив, що відмова відповідача через наявність нібито дійсної посвідки на тимчасове проживання у позивача на момент його звернення є незаконною та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи. У позивача на дату подачі пакету документів відповідачу не було дійсної посвідки на тимчасове проживання.

Також представник позивача звернув увагу на системність протиправних дій відповідача відносно іноземців, що прибули на навчання до України (рішення у справах №№ 1240/2666/18, 1240/2665/18, 360/3764/18 та інші).

Крім того, з посиланням на статті 3, 56 Конституції України, статті 16, 23 ЦК України, статтю 21 КАС України, постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», постанови Верховного Суду від 19.12.2018 у справі № 640/14909/16-ц, від 04.03.2019 у справі № 295/443/17, від 08.05.2019 у справі № 233/3464/17 представник позивача зазначив, що протиправна відмова ОСОБА_1 у видачі посвідки призвела до багаторазових звернень до ДЗ «ЛДМУ», адже через невпевненість, що завтра позивач не буде відісланий з України, не дивлячись на те, що є сумлінним студентом, він постійно нервує та знаходиться у стресовому стані. Відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування має на меті як компенсацію потерпілому завданих збитків, так і запобігання вчинення суб`єктом владних повноважень такого у майбутньому, зокрема, шляхом здійснення превентивних заходів для удосконалення виконання своїх функцій, спрямованих на інтереси людини. У практиці ЄСПЛ порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей, зокрема, через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (справи «Рисовський проти України», «Антоненков та інші проти України»).

Психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про заподіяння їй моральної шкоди. Виходячи з загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір. При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (статті 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є і не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тому позивач вважає справедливим визначення суми компенсації завданої моральної шкоди у розмірі, зазначеному в уточненому позові.

На підставі викладеного представник позивача, з урахуванням уточненого позову, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 20.02.2020 № 0120 УДМС України в Луганській області щодо відмови в оформленні посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати УДМС України в Луганській області видати посвідку на тимчасове проживання громадянину Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути з Держави Україна в особі УДМС України в Луганській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , моральну шкоду в сумі 1 100 000,00 грн;

- стягнути з УДМС України в Луганській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн та судовий збір.

Ухвалою суду від 24.03.2020 заяву адвоката Алексєєва О.І. в інтересах ОСОБА_1 задоволено, вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони УДМС в Луганській області вчиняти дії щодо примусового видворення громадянина Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_3 , до моменту набрання законної сили судовим рішенням у даній справі (т.1 арк.спр. 37-39).

Ухвалою суду від 25.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (т.1 арк.спр. 40-41).

Ухвалою суду від 22.04.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про допит свідків, витребувано від ПВНЗ «Київський медичний університет» докази (т.1 арк.спр. 119-120).

Ухвалою суду від 30.04.2020 задоволено клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (т.1 арк.спр.143).

Ухвалою суду від 08.05.2020 перенесено розгляд справи у зв`язку з перебуванням судді у відпустці (т.1 арк.спр. 150).

Ухвалою суду від 27.05.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про участь у підготовчому засіданні у режимі відеоконференції (т.1 арк.спр. 171-172).

Ухвалою суду від 27.05.2020 повернуто представнику позивача заяву про врегулювання спору за участю судді від 13.05.2020 за вх. № 18644/2020 без розгляду (т.1 арк.спр. 178-179).

Ухвалою суду від 27.05.2020 повернуто представнику позивача заяву про зміну підстав позову від 27.05.2020 за вх. № 20766/2020 (т.1 арк.спр. 180-181).

Ухвалою суду від 27.05.2020 повторно витребувано докази від ПВНЗ «Київський медичний університет» (т.1 арк.спр. 183-184).

Ухвалою суду від 12.06.2020 перенесено розгляд справи у зв`язку з перебуванням судді у відпустці (т.1 арк.спр. 249).

Ухвалою суду від 07.07.2020 задоволено клопотання представника позивача про участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду за допомогою системи Easycon.

Ухвалою суду від 08.07.2020 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про врегулювання спору за участю судді у справі № 360/1215/20.

Ухвалою суду від 08.07.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

22.06.2020 за вх. № 24457/2020 ПВНЗ «Київський медичний університет» надано суду витребувані докази (т.2 арк.спр. 4-7).

Ухвалою суду від 04.08.2020 прийнято до провадження суддею Тихоновим І.В. адміністративну справу за позовом адвоката Алексєєва О.І. в інтересах ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України у Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено у справі судове засідання на 04 серпня 2020 року на 14 год. 00 хв. (т.2 арк.спр.44-45).

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, заяві про збільшення розміру позовних вимог від 17.04.2020 за вх. № 15423/2020 (т.1 арк.спр. 100-102), відповіді на відзив від 22.04.2020 за вх. № 15966/2020 (т.1 арк.спр. 113-115), додаткових поясненнях від 30.04.2020 за вх. № 17138/2020 (т.1 арк.спр. 142), заяві про зміну підстав позову від 05.06.2020 за вх. № 22203/2020 (т.1 арк.спр. 209-211).

Зокрема, додатково зазначив, що згідно із пунктом 36 Порядку № 322 перевірка законності перебування іноземця або особи без громадянства на території України здійснюється з використанням засобів інтегрованої міжвідомчої інформаційно - телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, «Аркан» або шляхом надсилання запитів до Адміністрації Держприкордонслужби, відповідь на які Адміністрація Держприкордонслужби надає протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту.

Пунктом 3 Правил оформлення віз для в`їзду в Україну і транзитного проїзду через її територію, затверджених постановою КМУ від 01.03.2017 № 118, візи залежно від мети поїздки поділяються на такі типи, що позначаються літерним кодом (літерами латинського алфавіту - в машинозчитувальній зоні): довгострокова віза (позначається літерою D, у машинозчитувальній зоні- VD). Довгострокова віза типу D-13 видається іноземцю для можливості в`їзду на територію України та оформлення посвідки на тимчасове проживання. Саме такий тип візи був проставлений в паспортному документі позивача, який подавався відповідачу.

Таким чином, в УДМС України в Луганській області була можливість у разі наявності бажання прийняти обґрунтоване рішення, яке б містило всі ознаки правомірності, встановлені частиною другою статті 2 КАС України, отримати належну та вичерпну інформацію з приводу того, коли позивач перетнув кордон України та користуючись якою підставою (в даному випадку була отримана в посольстві України та пред`являлася позивачем Державній прикордонній службі України під час в`їзду 05.02.2020 до України нова віза типу D-13, що починала строк дії з 06.12.2019), про що має міститися відповідна відмітка в базі «Аркан», яку відповідач використовує.

Обґрунтованість в силу статті 2 КАС України є однією з обов`язкових ознак рішення суб`єкта владних повноважень, а відповідач в оскаржуваному рішенні обмежився лише вказівкою на п.п.1 п.61 Порядку, при цьому жодного обґрунтування або зазначення чіткої причини відмови не було. Позивачу довелося самостійно перевіряти гіпотетичні причини відмови у видачі посвідки. Зазначивши у рішенні лише пункт Порядку, відповідач не конкретизував, як саме позивач може виправити ситуацію, яка склалася. Позивач був переконаний, що попередня посвідка на тимчасове проживання НОМЕР_1 була скасована ПрНЗ «Київський медичний університет», а тому йому як іноземцю було неможливо самостійно встановити причину відмови у видачі посвідки, та довелося звертатися за професійною правовою допомогою.

Посвідка була повернута до ректорату ПВНЗ «Київський медичний університет» 19.02.2020, після чого позивач залишив територію України 23.05.2019. При цьому п. 2 наказу від 11.02.2019 № 203/с зобов`язано начальника відділу міжнародного зв`язку та виховної роботи Бондаря В.Т. у десятиденний строк скасувати посвідку на тимчасове перебування в Україні відрахованого студента. Відповідно до п.20 наказу Міністерства освіти і науки України від 01.11.2013 № 1541 «Про деякі питання організації набору та навчання (стажування) іноземців та осіб без громадянства», п.п.10 п.33 Порядку № 322 та наказу МВС України «Про затвердження Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання» від 15.07.2013 № 681 ВНЗ під час оформлення посвідки надає письмове зобов`язання про відрахування іноземця чи особи без громадянства із навчального закладу протягом 10 днів з дня підписання відповідного наказу. Дотримання вказаного обов`язку контролюється органами ДМС, які оформлюють посвідки іноземцям та особам без громадянства, оскільки за це для посадових осіб навчальних установ встановлено адміністративну відповідальність ст. 204 КУпАП. Крім того, на позивача не покладений обов`язок передати посвідку на тимчасове проживання навчальному закладу. ПВНЗ «Київський медичний університет» був зобов`язаний повідомити органи ДМС про відрахування студента, незалежно від того, чи є у їх розпорядженні посвідка на тимчасове проживання.

Також представник позивача зазначив про належний суб`єктний склад щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16 вважає, що належним відповідачем у справі є Держава Україна в особі УДМС України в Луганській області.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві від 10.04.2020 за вх. № 14470/2020 (т.1 арк.спр. 52-62), запереченнях проти заяви про збільшення розміру позовних вимог від 22.04.2020 за вх. № 15875/2020 (т.1 арк.спр.105-109), додаткових поясненнях від 23.04.2020 за вх. № 16105/2020 (т.1 арк.спр. 124-126), запереченнях проти відповіді на відзив від 27.04.2020 за вх. № 16455/2020 (т.1 арк.спр. 130-135), поясненнях від 20.05.2020 за вх. № 19655/2020 (т.1 арк.спр. 160-163), відзиві на заяву про зміну підстав позову від 12.06.2020 за вх. № 23160/2020 (т.1 арк.спр. 235-246).

Зазначив, що 11.02.2020 до УДМС України в Луганській області звернувся громадянин Індії ОСОБА_1 з клопотанням приймаючої сторони (із відповідними зобов`язаннями) Державного закладу «Луганський державний медичний університет» (ЛДМУ) від 11.02.2020 вих. № 04.05/636 щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання громадянину ОСОБА_1 у зв`язку з навчанням (04/13); Медицина до 01.08.2023. Також позивач надав паспорт НОМЕР_3 з перекладом на українську мову сторінки паспорту з персональними даними, засвідчений нотаріально; витяг з наказу ЛДМУ від 11.02.2020 № 61 «Про зарахування у зв`язку з поновленням на навчання»; копію наказу ЛДМУ від 25.01.2019 № 16-02/2 «Про терміни навчання здобувачів вищої освіти котрі вступили на навчання у 2019 році»; договір медичного страхування іноземців та осіб без громадянства від 11.02.2020 № 20.641050.03.01-0014; банківську квитанцію про сплату адміністративного збору.

На виконання вимог чинного законодавства України під час проведення УДМС у Луганській області перевірки за наявними обліками ЄІАС УМП встановлено, що 19.12.2017 громадянину Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було оформлено та видано посвідку серії НОМЕР_1 , орган видачі - 8001 (ГУ ДМС в м. Києві), строком дії до 31.08.2023. УДМС України у Луганській області 18.02.2020 вих.№ 4401.5/8861-19 було направлено запит до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області (правонаступник ГУДМС в м. Києві) про надання інформації щодо дійсності, можливого вилучення та знищення посвідки НОМЕР_1 , з метою недопущення факту подвійного документування посвідкою іноземця.

УДМС у Луганській області отримано відповідь Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 20.02.2020 №8010.6.2/7762-20, якою підтверджено, що громадянин Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно був документований посвідкою на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 (підстава видачі - 04/12, орган видачі - 8001), терміном дії до 31.08.2023 та рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання не приймалось.

Тобто, станом на 11.02.2020 під час звернення позивача до УДМС у Луганській області, та станом на 20.02.2020 під час прийняття оскаржуваного рішення, позивач був документований дійсною посвідкою на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 , посвідка скасована не була.

Пунктом 61 Порядку № 322 визначено, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю в оформленні або видачі посвідки у разі, коли іноземець має посвідку, яка є дійсною на день звернення.

На підставі викладеного, керуючись п.п.1 п. 61 Порядку № 322 відповідачем 20.02.2020 прийнято рішення № 0120 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання гр. Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто під час прийняття оскаржуваного рішення відповідач діяв обґрунтовано, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, не порушив ні прав позивача, ні норми чинного законодавства України.

Відповідно до листа Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 01.04.2020 № 8010.6.2/14281-20 громадянину Індії ОСОБА_1 25.02.2020 скасовано посвідку на тимчасове проживання в Україні, серія НОМЕР_1 , терміном дії до 31.08.2023 за клопотанням ВНЗ.

Клопотання ПВНЗ «Київський медичний університет» на адресу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було направлено лише 20.02.2020 вих. № 10-07/383, а не 20.02.2019, як зазначено в позові, та отримано лист 21.02.2020 вх. № 6425/1/8010-20, тобто після прийняття УДМС у Луганській області оскаржуваного рішення стосовно позивача. Також даним клопотанням навчальний заклад просив скасувати посвідку та зазначив, що вона не надана до управління.

Щодо посилання адвоката Алексєєва О.І. в позові від 17.03.2020 на інші справи, в яких він представляв інтереси іноземців, відповідач зазначив, що ці справи не є аналогічними, спірні відносини зовсім різні, та не заслуговують на увагу суду.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди - жодними протиправними, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю ніякої моральної шкоди позивачеві не завдано. Позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, доказів необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, і відновлення стосунків з оточуючими людьми, як і доказів втрати і погіршення таких зв`язків, стану і стосунків. Відповідно до п.9 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) школи» необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій чи бездіяльності цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями чи бездіяльністю і заподіяною шкодою. Саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір) та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки. Представник позивача у позові зазначає, що позивач постійно нервує та знаходиться в стресовому стані, але не надає жодного документального підтвердження, будь-то звернення до лікарів, виписки з амбулаторної картки, довідки лікарів, фіскальні чеки на купівлю заспокійливих засобів та інших ліків тощо.

Також відповідача зазначив про те, що за результатом розгляду справи № 910/23967/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч. 2 ст. 2 ЦК України). Отже, відповідачем є держава, яка бере участь через відповідні органи державної влади, Державна казначейська служба України (орган, який відповідно до закону здійснює повернення кошті з бюджету).

З посиланням на вимоги статті 134 КАС України відповідач зазначив, що позивачем не надано належних доказів, що підтверджують протиправність оскаржуваного рішення УДМС у Луганській області та не надано належних доказів щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, тому заперечував проти стягнення витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-77 КАС України, суд дійшов наступного.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом установлено, що 11.02.2020 до УДМС у Луганській області надійшло клопотання Державного закладу "Луганський державний медичний університет" вих. № 04.05/636 та заява-анкета громадянина Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 16.09.2015 про оформлення посвідки на тимчасове проживання з метою навчання (04/13) « Медицина » до 01.08.2023 (т.1 арк.спр. 66, 67).

До клопотання було додано:

1) паспорт НОМЕР_3 з перекладом на українську мову сторінки паспорту з персональними даними, засвідчений нотаріально (т.1 арк.спр. 68-78);

2) витяг з наказу ЛДМУ від 11.02.2020 № 61 «Про зарахування у зв`язку з поновленням на навчання» (т.1 арк.спр. 12);

3) копію наказу ЛДМУ від 25.01.2019 № 16-02/2 «Про терміни навчання здобувачів вищої освіти, котрі вступили на навчання у 2019 році» (т.1 арк.спр. 80-81);

4) договір медичного страхування іноземців та осіб без громадянства № 20.641050.0301-0014 від 11.02.2020 (т.1 арк.спр. 83);

5) банківську квитанцію про сплату адміністративного збору (т.1 арк.спр. 85-86).

В ході розгляду заяви від 11.02.2020 відповідачем направлено до Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області запит «Про надання інформації» від 18.02.2020 № 4401-5/8861-20, в якому зазначено, що до УДМС в Луганській області звернувся громадянин Республіки Індія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні у зв`язку з навчанням в Луганському державному медичному університеті. Проведеною перевіркою встановлено, за наявними обліками СІАС УМП значиться, що 26.03.2018 вищезазначеному громадянину було оформлено та видано Посвідку серії НОМЕР_1 , терміном дії до 31.08.2023, орган видачі - 8001. З метою недопущення факту подвійного документування Посвідкою просили терміново надати інформацію щодо дійсності, можливого вилучення та знищення посвідки серії НОМЕР_1 (т.1 арк.спр. 87).

20.02.2020 за № 8010.6.2/7762-20 до відповідача надійшла від Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області відповідь на запит з зазначенням, що громадянин Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно був документований посвідкою на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 (підстава видачі - 04/12, орган видачі - 8001), терміном дії до 31.08.2023; рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання не приймалося (т.1 арк.спр. 88).

20.02.2020 заступником начальника УДМС в Луганській області О.Шейкою затверджено Висновок щодо відмови в оформленні посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянину Індії ОСОБА_1 , згідно із яким під час проведення перевірки за наявними обліками ЄІАС УМП встановлено, що 26.03.2018 громадянину Індії ОСОБА_1 було оформлено та видано Посвідку НОМЕР_1 , орган видачі - 8001, строком дії до 31.08.2023. На виконання пункту 36 постанови КМУ «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання» від 25.04.2018 № 322 УДМС у Луганській області 18.02.2020 було направлено запит № 4401.5/8861-19 до ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області про надання інформації щодо дійсності, можливого вилучення та знищення посвідки НОМЕР_1 , з метою недопущення факту подвійного документування посвідкою зазначеного іноземця. 20.02.2020 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області у своїй відповіді № 8010.6.2/7762-20 повідомили про те, що громадянин Індії ОСОБА_1 дійсно був документований Посвідкою серії НОМЕР_1 , рішення про скасування якої не приймалось. На підставі викладеного та пункту 61 Порядку провідним спеціалістом відділу у справах іноземців та осіб без громадянства УДМС України в Луганській області В.Клименко запропоновано перевірку щодо відмови в оформленні Посвідки громадянину Індії ОСОБА_1 визнати закінченою, відмовити в оформленні Посвідки, надіслати копію рішення про відмову в оформленні посвідки на тимчасове проживання приймаючій стороні (ЛДМУ) та громадянину Індії ОСОБА_1 (т.1 арк.спо. 90-91).

Рішенням УДМС в Луганській області від 20.02.2020 № 0120 громадянину Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_3 , підпункту 1 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322, відмовлено в оформленні посвідки на тимчасове проживання (т.1 арк.спр. 89).

Копію оскаржуваного рішення відповідачем направлено ректору ДЗ "ЛДМУ" та позивачеві (т.1 арк.спр. 92, 93).

Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 22.09.2011 № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон № 3773), Законом України від 18.01.2001 № 2235-ІІІ «Про громадянство» (далі - Закон № 2235), Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322 (далі - Порядок № 322), Порядком організації набору на навчання (стажування) іноземців та осіб без громадянства, затвердженим наказом Міністерства освіти і науки України від 01.11.2013 № 1541 (далі - Порядок № 1541).

Правовий статус, основні права, свободи та обов`язки іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України визначає № 3773.

Згідно зі статтею 1 Закону № 3773 іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Статтею 1 Закону № 2235 визначено термін проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні (пункт 7 частини першої статті 1 Закону № 3773).

Іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом (пункт 8 частини першої статті 1 Закону № 3773).

У відповідності до пункту 17 статті 1 Закону № 3773 посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Відповідно до частини тринадцятої статті 4 Закону № 3773 іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання.

Іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п`ятнадцятій та вісімнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання (частина третя статті 5 Закону № 3773).

Згідно із абзацом п`ятим пункту 4 Порядку № 322 іноземцям та особам без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання, посвідка видається на період навчання, який визначається наказом закладу освіти про встановлення періодів навчання для іноземних студентів.

Посвідка видається протягом 15 робочих днів з дати прийняття документів від іноземця або особи без громадянства (пункт 5 Порядку № 322).

Згідно із пунктом 17 Порядку № 322 документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні.

Пунктом 21 Порядку № 322 визначено, що працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32, 33 і 39 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування іноземця або особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.

У разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформують іноземця або особу без громадянства про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства відмова надається у письмовій формі.

Іноземець або особа без громадянства мають право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм було відмовлено в прийнятті документів, за умови дотримання строків, визначених пунктами 17 і 19 цього Порядку.

Підстави для відмови в оформленні та видачі посвідки зазначені в пункті 61 Порядку № 322.

Відповідно до положень пункту 62 Порядку № 322 копія рішення про відмову в оформленні чи видачі посвідки із зазначенням причин відмови не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття видається іноземцеві або особі без громадянства під розписку чи надсилається рекомендованим листом такій особі і приймаючій стороні.

У разі подання заяви-анкети через уповноваженого суб`єкта територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС надсилає письмове повідомлення про прийняте рішення до уповноваженого суб`єкта для подальшого його вручення іноземцеві або особі без громадянства.

Оцінюючи правомірність оскаржуваного рішення відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у частині другій статті 2 КАС України, що відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта.

Так, відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом установлено, що відповідно до Указу Президента України від 09.12.2010 № 1085/2010 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» створено Державну міграційну службу України, на яку покладено функції з реалізації державної політики з питань громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2011 № 658 «Про утворення територіальних органів Державної міграційної служби» утворено як юридичну особу публічного права Головне управління Державної міграційної служби у Луганській області.

Згідно із пунктом 9 Порядку № 322 оформлення (у тому числі замість втраченої або викраденої), обмін посвідки здійснюється територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС через Головний обчислювальний центр Єдиного державного демографічного реєстру у взаємодії з Державним центром персоналізації документів державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" (далі - Центр).

Таким чином, оскаржуване рішення приймалося відповідачем у межах повноважень.

Щодо обставин, наведених у Висновку, який, за твердженням відповідача, став підставою для прийняття оскаржуваного рішення, суд зазначає таке.

У Висновку міститься посилання на наявність у позивача діючої Посвідки на тимчасове проживання в Україні НОМЕР_1 , рішення про скасування якої не приймалося, та на підпункт 1 пункту 61 Порядку № 322.

Так, згідно із підпунктом 1 пункту 61 Порядку № 322 Територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли іноземець або особа без громадянства мають посвідку чи посвідку на постійне проживання (крім випадків обміну посвідки), посвідчення біженця чи посвідчення особи, якій надано додатковий захист, які є дійсними на день звернення.

Суд зауважує, що посилання представника позивача на необґрунтованість оскаржуваного рішення відповідача з огляду на відсутність конкретних підстав для відмови у видачі посвідки позивачеві, є незмістовними, оскільки підпункт 1 пункту 61 Порядку № 322 не допускає альтернативного тлумачення підстав для такої відмови, лише наявність посвідки, дійсної на день звернення.

Та обставина, що раніше видана ОСОБА_1 посвідка НОМЕР_1 , була дійсною на день звернення з клопотанням про видачу посвідки 11.02.2020, підтверджується матеріалами справи - листом Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Центрального міжрегіонального УДМС у м. Києві та Київській області від 20.02.2020 № 8010.6.2/7762-20 (т.1 арк.спр. 88), рішенням Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 25.02.2020 № 8/5365 про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянину Індії ОСОБА_1 на підставі підпункту 2 пункту 63 Порядку № 322 (т.1 арк.спр. 95).

Таким чином, суд відхиляє доводи представника позивача про протиправність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, оскільки останнє прийнято з підстави, чітко визначеної підпунктом 1 пункту 61 Порядку № 322.

Щодо процедури прийняття оскаржуваного рішення та доводів представника позивача, що в УДМС України в Луганській області була можливість у разі наявності бажання прийняти обґрунтоване рішення, яке б містило всі ознаки правомірності, встановлені частиною другою статті 2 КАС України, отримати належну та вичерпну інформацію з приводу того, коли позивач перетнув кордон України та користуючись якою підставою (в даному випадку була отримана в посольстві України та пред`являлася позивачем Державній прикордонній службі України під час в`їзду 05.02.2020 до України нова віза типу D-13, що починала строк дії з 06.12.2019), про що має міститися відповідна відмітка в базі «Аркан», яку відповідач використовує, суд зазначає таке.

Пунктами 35-36 Порядку № 322 передбачено, що ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, що містяться у базі даних Реєстру, та відомчої інформаційної системи ДМС.

Перевірка законності перебування іноземця або особи без громадянства на території України здійснюється з використанням засобів інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, "Аркан" або шляхом надсилання запитів до Адміністрації Держприкордонслужби, відповідь на які Адміністрація Держприкордонслужби надає протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту.

У разі необхідності підтвердження відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть до Мін`юсту в електронній формі захищеними каналами зв`язку надсилаються відповідні запити, відповідь на які Мін`юст надає протягом трьох робочих днів з дня надходження таких запитів. У разі відсутності можливості надіслання запитів у електронній формі запити надсилаються у паперовій формі.

Інформація про те, що іноземець або особа без громадянства є засновником та/або учасником, та/або бенефіціарним власником (контролером) юридичної особи, перевіряється за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Інформація про офіційний валютний курс, установлений Національним банком на дату внесення іноземної інвестиції, перевіряється за даними, розміщеними на офіційному веб-сайті Національного банку.

У разі необхідності підтвердження інших відомостей про іноземця або особи без громадянства або дійсності поданих ними документів надсилаються запити до відповідних державних органів або їх територіальних органів (підрозділів), які надають відповідь протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2012 № 870-р схвалено Концепцію створення єдиної інформаційно - аналітичної системи управління міграційними процесами та визначено Державну міграційну службу державним замовником робіт із створення єдиної інформаційно - аналітичної системи управління міграційними процесами. Концепцією визначено шляхи та етапи створення єдиної інформаційно - аналітичної системи управління міграційними процесами (ЄІАС УМП), застосування якої спрямоване на автоматизацію діяльності ДМС і приведення з урахуванням кращого досвіду Європейського Союзу системи державного управління міграційними процесами у відповідність із стандартами Європейського Союзу.

ДМС у відповідності до покладених на неї завдань забезпечує формування інформаційних ресурсів, які складаються з персональних даних громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України у передбачених законом випадках.

На виконання зазначених вимог відповідачем проведено перевірку за наявними обліками ЄІАС УМП чинність посвідки ОСОБА_1, зроблено запит до територіального органу ДМС, який видав останньому посвідку НОМЕР_1 , рішення про відмову у видачі посвідки прийнято після отримання відповіді на такий запит.

При цьому Порядком № 322 не передбачено обов`язків територіального органу ДМС у разі виявлення в іноземця посвідки, чинної на час звернення з заявою про видачі посвідки, звертатися до заявника чи будь-яких інших осіб за роз`ясненнями щодо чинності такої посвідки, встановлювати, чому ця посвідка не скасована.

Також суд зазначає, що 22.06.2020 за вх. № 24457/2020 ПВНЗ «Кивїський медичний університет» надано на виконання вимог ухвали суду документи, а саме - 1) копію наказу ректора ПВНЗ «Київський медичний університет» від 11.02.2019 № 203/с, яким, зокрема, ОСОБА_1 , громадянина Індії, ІНФОРМАЦІЯ_1 , студента 2 курсу МА1713о групи, денної форми навчання факультету по роботі з іноземними студентами, навчання за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб спеціальності 222 «Медицина», освітнього ступеня Магістр, якого було поновлено до числа студентів ПВНЗ «КМУ» згідно наказу № 1091/с від 29.10.2018 на 2 курс, відраховано з контингенту студентів з 12.02.2019 за невиконання вимог навчального плану, та зобов`язано начальника відділу міжнародних зв`язків та виховної роботи Бондаря В.Т. у 10-денний строк скасувати посвідку на тимчасове перебування в Україні відрахованого студента (т.2 арк.спр. 5); подання ПВНЗ «КМУ» від 20.07.2020 № 10-07/385 до ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянина Індії ОСОБА_1 , строк дії до 31.08.2023, на підставі наказу про відрахування № 203/с від 11.02.2019, з зазначенням, що посвідка не надана до управління (т.2 арк.спр. 6); рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 25.02.2020 № 8/5365 про скасування посвідки громадянина Індії ОСОБА_1 на тимчасове проживання на підставі підпункту 2 пункту 63 Порядку № 322 (т.2 арк.спр. 7).

Зазначені документи свідчать про те, що ПВНЗ «Київський медичний університет» подання про скасування посвідки позивача НОМЕР_1 подано не у десятиденний термін з дня видання наказу про відрахування ОСОБА_1 з навчального закладу, а 20.02.2020, тобто після прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.

Підстави тривалого незвернення ПВНЗ «Київський медичний університет» з поданням про скасування посвідки позивача навчальним закладом не зазначені, суду не відомі, і правовідносини, що склалися між позивачем та ПВНЗ «Київський медичний університет» не є предметом дослідження у даній справі.

Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що процедуру прийняття оскаржуваного рішення відповідачем не порушено, отримання відповідачем інформації з приводу того, коли позивач перетнув кордон України та користуючись якою підставою (в даному випадку була отримана в посольстві України та пред`являлася позивачем Державній прикордонній службі України під час в`їзду 05.02.2020 до України нова віза типу D-13, що починала строк дії з 06.12.2019), про що зазначає представник позивача, жодним чином не вплинула б на прийняте рішення з урахуванням наявності встановленої підпунктом 1 пункту 61 Порядку № 322 про відмову у видачі посвідки.

З огляду на наведене, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення від 20.02.2020 № 0120 УДМС України в Луганській області щодо відмови в оформленні посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволенню не підлягають.

Оскільки протиправних рішень відповідачем відносно позивача не приймалося, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 100 000,00 грн.

Доводи представника позивача про систематичні порушення УДМС прав іноземців з посиланням на судові рішення, прийняті Луганським окружним адміністративним судом, судом відхиляються, оскільки в межах справи, що розглядається, надається оцінка правовідносинам, що склалися між ОСОБА_1 та УДМС в Луганській області, і рішення, прийняті відповідачем щодо інших іноземців, на такі правовідносини не впливають.

Крім того, суд звертає увагу на те, що абзацом третім пункту 63 Порядку № 322 визначено, що іноземець або особа без громадянства мають право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм було відмовлено в оформленні чи видачі посвідки, за умови дотримання строків, визначених пунктом 17 цього Порядку.

Позивач та навчальний заклад, який звернувся з клопотанням про видачу посвідки, був обізнаний про підстави відмови в оформленні посвідки, які не допускають альтернативного тлумачення, та мав можливість звернутися з заявою про видачу посвідки після скасування попередньої посвідки 20.02.2020.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання даного позову та витрат на правову допомогу покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову адвоката Алексєєва Олексія Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України у Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 18 серпня 2020 року.

Суддя І.В. Тихонов