Справа № 520/7819/2020
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2020-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2020 р. № 520/7819/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківський області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати дії відповідача, що виразилися у не зарахуванні стажу роботи, навчання та строкової військової служби, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 - неправомірними; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківський області (, м. Харків, м. Свободи, 5 Держпром, 3 під`їзд) здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи із стажу роботи на посаді судді 31 рік 07 місяців 17 днів і виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи з розрахунку 72% суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді з 20 травня 2020 року без обмеження граничним розміром; виплатити різницю між виплаченим щомісячним довічним утриманням судді в розмірі 60 суддівської винагороди судді та перерахованим у розмірі 72% суддівської винагороди судді за весь час.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані дії відповідача є протиправними та такими, що суперечать нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Ухвалою суду від 08.07.2020 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Представником відповідача до суду надано відзив на позов, в якому зазначено, що дії відповідача є правомірними, та відповідають вимогам чинного законодавства. В задоволенні адміністративного позову просить відмовити.

Оцінивши повідомлені сторонами обставини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, виходячи з наступного.

Судом з копії трудової книжки серії НОМЕР_2 встановлено, що з 01.09.1981 по 01.07.1985 позивач навчався у Харківському юридичному інституті.

З 03.05.1994 по 28.04.1995 позивач був прийнятий на посаду юриста - юрисконсульта.

20.03.1995 ОСОБА_1 був обраний суддею Військового суду Харківського гарнізону та був прийнятий на військову службу.

22.11.2010 позивача було звільнено з військової служби.

З 23.12.2010 позивач працював на посаді судді апеляційного суду Харківської області.

З 02.10.2018 позивач був зарахований до штату Харківського апеляційного суду.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 19 травня 2020 року позивача було звільнено у відставку з посади судді апеляційного суду Харківської області.

Зазначеним рішенням встановлено, що суддя Протасов В.І. має достатній для звільнення у відставку стаж роботи, визначений на підставі статей 116, 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також абзацу четвертого пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону в редакції Закону України «Про вищу раду правосуддя».

Наказом голови Харківського апеляційного суду від 20 травня 2020 року позивача відраховано із штату суду у зв`язку із звільненням у відставку.

Шевченківським об`єднаним Управлінням ПФУ м. Харкова, позивачу з 27 травня 2020 року призначено довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 60% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до протоколу призначення довічного грошового утримання, відповідач зарахував до стажу, який надає право на встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише період роботи позивача на посаді судді, а саме 25 років 2 місяці 2 дні.

Так, орган Пенсійного фонду України, розраховуючи стаж роботи позивача, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання не врахував наступні періоди діяльності: половину строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського 1 рік 11 місяців; період строкової військової служби в лавах Радянської Армії 1 рік 6 місяців 16 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме 3 роки роботи адвокатом перед обранням на посаду судді.

Отже, у сукупності із стажем роботи суддею 25 років і 2 місяці 2 дні, загальний стаж позивача, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді складає 31 рік 07 місяців 17 днів.

Аналогічний розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, складено Харківським апеляційним судом.

Позивач звертався до відповідача з заявою про перерахунок розміру щомісячного грошового утримання, проте УПФ в Харківський області дану заяву залишено без задоволення.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2014 у справі №19-рп/2004 вказано, що незалежність суддів є невід`ємною складовою їхнього статусу, конституційним принципом організації та функціонування судів і професійної діяльності суддів. Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом мають бути реально забезпечені. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя і права громадян на захист прав і свобод незалежним судом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14.12.2011 №18-рп/2011 офіційно розтлумачив поняття "щомісячне довічне грошове утримання", зокрема таке поняття означає неоподатковану грошову виплату як судді, який, маючи право на відставку продовжує працювати на посаді судді і одержує її з Державного бюджету України у вигляді щомісячного грошового утримання, так і судді у відставці, який одержує її з Пенсійного Фонду.

Так, відповідно до пункту 14 частини 1 статті 92 Конституції України, статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів у відставці визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

Відповідно до статті 116 Закону України від 2 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно із частиною першою статті 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

На час призначення ОСОБА_1 на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося частиною четвертою статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів».

Згідно із частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року №4015-ХІІ «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів», до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до абзацу другого статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» , до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Крім того, згідно з абз. 2 п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді» від 03.09.2005 №865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

З аналізу зазначених норм суд доходить до висновку, що законодавством, яке діяло на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді, передбачалося право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та календарний період проходження строкової служби (за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років).

Крім того, частиною другою статті 137 Закону №1402-VIII (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми в її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до статті 137 Закону №1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Саме така правова позиція покладена в основу рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі №9901/805/18.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону №1402-VIII (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про статус суддів», яка була чинною на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді, суддею міг бути громадянин України, який має стаж роботи у галузі права не менш як три роки.

За таких обставин, при обчисленні стажу для призначення довічного грошового утримання судді, відповідач мав зарахувати стаж роботи ОСОБА_1 у сфері права тривалістю три роки.

При цьому, слід зауважити, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна правова позиція щодо обрахування стажу роботи судді у відставці висловлена Верховним Судом у постановах від 20.12.2018 у справі №482/684/17, від 03.04.2019 у справі №686/7686/17, від 12.12.2019 у справі №692/290/17.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, не включення відповідачем до стажу роботи, що надає право на отримання довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, періоду проходження строкової військової служби в лавах Радянської армії, а також стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді для встановлення і обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання є неправомірними.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківський області (61022, м. Харків, м. Свободи, 5, Держпром, 3 под. 2, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківський області, що виразилися у не зарахуванні стажу роботи, навчання та строкової військової служби, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківський області () здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи із стажу роботи на посаді судді 31 рік 07 місяців 17 днів і виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи з розрахунку 72% суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді починаючи з 20 травня 2020 року без обмеження граничним розміром.

Виплатити різницю між виплаченим щомісячним довічним утриманням судді в розмірі 60% суддівської винагороди судді та перерахованим у розмірі 72% суддівської винагороди судді за весь час.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в загальному розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ().

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов