Справа № 160/7987/20
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

20 серпня 2020 р. Справа № 160/7987/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В., розглянувши у письмовому провадженні питання щодо закриття провадження в частині позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач), в якому позивач просить:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у виплаті заборгованості за період з 01.03.2015 року по 31.03.2017 року з урахуванням виплачених сум відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.03.2018 року у справі № 185/8761/17 та виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за весь час прострочки такої виплати, яка виникла починаючи з 01.03.2015 року, протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити заборгованість за період з 01.03.2015 року по 31.03.2017 року з урахуванням виплачених сум відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.03.2018 року у справі № 185/8761/17 у розмірі 88 109,18 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за весь час прострочки такої виплати, яка виникла починаючи з 01.03.2015 року відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.03.2018 року у справі № 185/8761/17.

В обґрунтування позову зазначено, що з 31.05.2017 року позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, як особа, яка була вимушена залишити будинок за адресою реєстрації у зв`язку із бойовими діями на Сході України. У зв`язку з тим, що позивач не отримував пенсію за період з 01.03.2015 року по 31.05.2017 рік, звернувся до відповідача із заявою щодо виплати заборгованості за вище зазначений період, проте у виплаті йому було відмовлено. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.03.2018 року у справі № 185/8761/17 визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо невиплати пенсійних виплат ОСОБА_1 з 01.03.2015 року по 31.05.2017 року та зобов`язано відповідача поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсію за віком з 01.03.2015 року по 31.05.2017 року включно, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача. У зв`язку із неотриманням коштів за період несплати пенсійної виплати з 01.03.2015 року по 31.05.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату недоотриманої суми пенсії за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.03.2018 року у справі № 185/8761/17, а також виплати компенсації за втрату частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати заборгованості за рішенням суду відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Листом від 11.06.2020 року позивачу відмовлено у виплаті заборгованості та у виплаті компенсації за втрату частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати заборгованості, оскільки сума заборгованості нарахована у квітні 2018 року а отже, вона не підлягає компенсації. Не погодившись з діями відповідача позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 20.07.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову, в обґрунтування своєї позиції зазначив, що рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.03.2018 року у справі №185/8761/17 виконано відповідачем добровільно 23.04.2018 року. За період з 01.03.2015 року по 31.05.2017 року ОСОБА_1 нараховані пенсійні виплати в розмірі 91022 грн. 61 коп. Забезпечено негайне виконання рішення в межах суми стягнення за один місяць, а саме пенсію за березень 2015 року в розмірі 2913,43 грн. було виплачено в травні 2019 року. У зв`язку з тим, що Кабінетом Міністрів України не визначено порядок щодо виплати соціальних виплат по внутрішньо переміщеним особам, які не виплачені за минулий період, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області позбавлено можливості провести виплату пенсії позивачу за період з 01.04.2015 року по 31.05.2017 року в розмірі 88109,18 грн.

Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що даний спір в частині позовних вимог не підлягає розгляду в порядку адміністративного провадження з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 15.05.2017 року.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.03.2018 року у справі № 185/8761/17, визнано неправомірною бездіяльність ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо невиплати пенсійних виплат ОСОБА_1 з 01.03.2015 року по 31.05.2017 року та зобов`язано відповідача поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсію за віком з 01.03.2015 року по 31.05.2017 року включно, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_2 , відкритого в АТ Ощадбанк; рішення звернуто до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

29.05.2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою щодо виплати недоотриманої суми пенсії за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.03.2018 року у справі № 185/8761/17 та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати.

Листом № 0400-0417-8/42316 від 11.06.2020 року відповідач повідомив, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області проведено нарахування невиплаченої пенсії за період з 01.03.2015 року по 31.05.2017 рік та забезпечено негайне виконання рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.03.2018 року по справі №185/8761/17 ОСОБА_1 виплачено в травні 2019 року пенсію за березень 2015 року в сумі 2913,43 гри на рахунок, відкритий в AT Ощадбанк. У зв`язку з тим, що Кабінетом Міністрів України не визначено порядок щодо виплати соціальних виплат по внутрішньо переміщеним особам, які не виплачені за минулий період, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області позбавлено можливості провести виплату пенсії позивачу за період з 01.04.2015 року по 31.05.2017 року в розмірі 88109,18 грн. Також зазначено, що оскільки пенсійна виплата за період з 01.04.2015 року по 31.05.2017 року нарахована в квітні 2018 року, вона не підлягає компенсації.

Вирішуючи питання щодо закриття провадження в частині позовних вимог, суд зазначає наступне.

Суд, проаналізувавши предмет позову у цій справі, дійшов висновку, що він фактично спрямований на виконання іншого судового рішення (рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.03.2018 року у справі №185/8761/17).

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту - визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у виплаті заборгованості за період з 01.03.2015 року по 31.03.2017 року з урахуванням виплачених сум відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.03.2018 року у справі № 185/8761/17 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити заборгованість за період з 01.03.2015 року по 31.03.2017 року з урахуванням виплачених сум відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.03.2018 року у справі № 185/8761/17 у розмірі 88 109,18 грн - є тотожним рішенню Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.03.2018 року у справі №185/8761/17.

Таким чином, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) пов`язує підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 382 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

У зв`язку з цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі №820/4261/18.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Спір у справі, що розглядається в частині позовних вимог, є тотожним спору у справі №185/8761/17, оскільки він виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 238, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №160/7987/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині позовних вимог про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у виплаті заборгованості за період з 01.03.2015 року по 31.03.2017 року з урахуванням виплачених сум відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.03.2018 року у справі № 185/8761/17 протиправними; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити заборгованість за період з 01.03.2015 року по 31.03.2017 року з урахуванням виплачених сум відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.03.2018 року у справі № 185/8761/17 у розмірі 88 109,18 грн закрити.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду з позовною заявою щодо якої постановлено ухвалу про закриття провадження у справі не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар