Справа № 695/1771/20
Суддя: Степченко М. Ю.
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/1771/20
номер провадження 2-аз/695/3/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Степченко М.Ю.,

за участю секретаря с/з Розпутньої І.Г.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції роти ПП Переяслав-Хмельницького взводу патрульної поліції Петрика Олександра Олександровича, Департаменту патрульної поліції УПП в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Інспектора патрульної поліції роти ПП Переяслав-Хмельницького взводу патрульної поліції Петрика Олександра Олександровича, Департаменту патрульної поліції УПП в Київській області, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серія БАА №213506 від 04.05.2020.

Ухвалою від 06.08.2020 відкрито провадження у справі за даним позовом.

10.08.2020 позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій просить:

- зупинити, до набрання законної сили рішенням суду, стягнення на підставі виконавчого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, а саме на підставі постанови серія БАА №213506 від 04.05.2020 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності;

- заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії по виконанню постанови серія БАА №213506 від 04.05.2020, зокрема направляти дану постанову до органів ДВС для її виконання;

- заборонити органам ДВС та приватним виконавцям відкривати виконавче провадження на підставі постанови серія БАА №213506 від 04.05.2020.

Вирішуючи заявлене позивачем клопотання про забезпечення позову у даній справі, суд виходить з того, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.

Частиною 2 статті 150 КАС України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У ч. 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії або зупиненням дій.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для такого забезпечення позову.

Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Обґрунтовуючи необхідність застосування заходів забезпечення даного позову, позивач стверджує про очевидну протиправність оскаржуваного рішення.

Однак, наведені у заяві доводи позивача про протиправність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серія БАА №213506 від 04.05.2020 потребують з`ясування та перевірки їх доказами на стадії розгляду справи по суті. Обставини прийняття оскаржуваного рішення, та докази, покладені відповідачем в основу такого рішення, підлягають дослідженню та оцінці судом під час розгляду справи по суті та прийняття рішення у справі. Таким способом позивач домагається вирішення (задоволення) позовних вимог на період дії ухвали про забезпечення позову, що суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Відтак, враховуючи підстави та предмет спору, суд вказує, що зазначений спосіб забезпечення адміністративного позову, виходячи з наведених позивачем доводів, у даному випадку не підлягає застосуванню, оскільки вимоги щодо забезпечення позову є передчасними без розгляду справи по суті зі встановленням усіх фактичних обставин справи та дослідженням доказів, що мають значення для вирішення даної справи.

У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь - яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч. 1 ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 Європейський суд з прав людини у справі «Інтерсплав проти України» наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Таким чином, перевіривши зазначені в заяві позивача про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності вищевикладеним нормам та з`ясованим судом обставинам, а також оцінивши докази, які уже містяться у матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необґрунтованість заяви та про відсутність підстав для її задоволення.

За жодних умов заходи забезпечення позову не можуть бути використані як санкція для учасників справи, або як спосіб примусити учасників справи діяти певним чином під загрозою заподіяння збитків шляхом вжиття заходів забезпечення позову, а також не можуть бути наслідком зловживання позивачем своїми правами на шкоду відповідачу з санкціонованого дозволу суду.

Застосовуючи той чи інший вид забезпечення позову, суд не завжди може знати про реальний стан речей та наслідки вжиття заходу, проте суд діє на підставі доказів та фактів, наданих позивачем.

Разом із тим, суд зважає на те, що до заяви про забезпечення позову не додані докази того, що було відкрито виконавче провадження на виконання оскаржуваної постанови. Так само відсутні докази направлення вказаної постанови на примусове виконання.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що підстави для забезпечення позову в даному випадку відсутні.

Керуючись ст.ст. 150-154, 241, 242, 243, 256, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції роти ПП Переяслав-Хмельницького взводу патрульної поліції Петрика Олександра Олександровича, Департаменту патрульної поліції УПП в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.Ю. Степченко