Справа № 360/2008/20
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2020-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 серпня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2008/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонов І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, яким просив суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час не виплати в повному обсязі компенсація за не використану щорічну основну відпустку та не виплачене в повному обсязі грошеве забезпечення у розмірі 328294 грн. 68 коп.

Ухвалою суду від 26 травня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку - залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом 7-ми (семи) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 3282,95 грн грн в доход Державного бюджету України.

16 червня 2020 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої було додано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 3282,00 грн.

Таким чином, позивачем усунено недоліки позовної заяви в строк встановлений ухвалою суду від 26 травня 2020 року.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач з 01.09.1994 по 02.05.2019 проходив службу у системі МВС України, МНС України та ДСНС України, а на момент звільнення, а саме у ГУ ДСНС України у Луганській області перебував в розпорядженні начальника Головного управління, а до 29.12.2018 на посаді заступника начальника головного і управління - начальник управління запобігання надзвичайним ситуаціям Головного управління.

02.05.2019 позивача було звільнено із служби цивільного захисту у відставку за станом здоров`я згідно наказу ДСНС України від 13.03.2019 № 93 «Про звільнення із служби цивільного захисту» та виключений з кадрів ДСНС України, зі списків особового складу Головного управління та знятий з усіх видів забезпечення з 02.05.2019 згідно наказу Головного управління від 02.05.2019 № 144 «Про кадрові питання» з правом призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

У день звільнення відповідач не повністю виплатив позивачу та не розрахувався зі мною по виплаті грошового забезпечення, а саме: не своєчасно та не в повному обсязі виплачена компенсація за не використану щорічну основну відпустку, так позивачу було виплачено лише 30984 грн. 33 коп., із нарахованих 33266 грн.03 коп., що видно з банківської роздруківки по моєму картковому рахунку та не нараховане і не виплачено в повному обсязі грошеве забезпечення за квітень у розмірі 551 грн. 91 коп.

Це було встановлено матеріалами справи Луганського окружного адміністративного суду № 360/3682/19, крім цього Луганським окружним адміністративним судом 27.12.2019 підтверджено цей факт та прийнято рішення стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку у розмірі 2282,03 грн та стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області грошове забезпечення за квітень 2019 року у розмірі 1663,30 грн.

Остаточний розрахунок згідно виконавчого листа за рішенням Луганського окружного адміністративного суду № 360/3682/19 від 27.12.2019 у сумі 4 173 грн. 44 коп. відповідачем було здійснено лише 28.02.2020, що видно з виписки по картковому рахунку АТ «Ощадбанка» на 28.02.2020 від 27.04.2020.

Так як, позивачу не було своєчасно в повному обсязі виплачена вищевказана виплата, то вважаю, що маю право просити стягнути на мою користь середній заробіток за час затримки виплати грошового забезпечення з 02.05.2019 (дата звільнення) по 28.02.2020 (дата фактичного розрахунку відповідачем).

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними.

Ухвалою від 22 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 24-25).

19.08.2020 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 38-42).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

Згідно з копіями паспорта громадянина України, картки платника податків встановлено такі дані про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (арк. спр. 7-8, 9).

Дослідженням копій дублікату трудової книжки позивача від 02 травня 2019 року серії НОМЕР_2 , витягу з наказу ГУ ДСНС у Луганській області від 02 травня 2019 року № 144 встановлено, що ОСОБА_1 у період з 1 вересня 1994 року по 02 травня 2019 року проходив службу в МНС України, ДСНС України, з 02 травня 2019 року звільнений із служби цивільного захисту у відставку (із зняттям з військового обліку) за пунктом 176 підпунктом 3 (за станом здоров`я) та виключений з кадрів ДСНС України з 02 травня 2019 року (арк. спр. 12, 10).

Луганським окружним адміністративним судом у справі № 360/3682/19 прийнято рішення від 27.12.2019 про стягнення з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку у розмірі 2282,03 грн та стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області грошове забезпечення за квітень 2019 року у розмірі 1663,30 грн (а.с.32-37).

Судове рішення набрало законної сили 04.02.2020.

З копії виписки по надходженням по картці і додатковим рахункам договору за період з 25 січня 2019 року по 28 лютого 2020 року, виданої ЛОУ АТ «Ощадбанк», судом встановлено, що ОСОБА_1 стягнуті за судовим рішення грошові кошти були зараховані 28 лютого 2020 року (арк. спр. 15).

Як слідує з довідки ГУДСНС у Луганській області від 08 січня 2020 року № 2, позивач отримав грошове забезпечення:

за березень 2019 року в сумі 22177,35 грн.;

за квітень 2019 року в сумі 44354,70 грн (арк. спр. 114).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною першою статті 101 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 101 Кодексу цивільного захисту України).

Згідно з частиною другою статті 125 Кодексу цивільного захисту України порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з частиною першою статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з приписами статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР, в редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців (частина перша статті 2 Закону № 108/95-ВР).

Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій (частина друга статті 2 Закону № 108/95-ВР).

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (частина третя статті 2 Закону № 108/95-ВР).

Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу), а також порядок виплат одноразової грошової допомоги при звільненні осіб рядового і начальницького складу, визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20 липня 2018 року № 623, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2018 року за № 936/32388 (далі - Інструкція № 623).

Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, винагороди за участь в антитерористичній операції - які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Абзацами першим, третім пункту 3 Порядку № 100 врегульовано, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абзац перший пункту 8 Порядку № 100).

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням у справі № 360/3682/19 стягнуто з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку у розмірі 2282,03 грн та стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області грошове забезпечення за квітень 2019 року у розмірі 1663,30 грн.

З вищеописаних доказів судом встановлено, що відповідач здійснив остаточний розрахунок з позивачем тільки 28 лютого 2020 року, виплативши останньому компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку та грошове забезпечення за квітень 2019 року.

Відповідно, судом встановлено, що позивачу за весь час затримки розрахунку при звільненні має бути виплачений середній заробіток.

Згідно з довідкою ГУ ДСНС України у Луганській області від 08 січня 2020 року № 2 грошове забезпечення позивача, з якого обчислюється середньоденне грошове забезпечення, за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню, складає: за березень 2019 року - 22177,35 грн, за квітень 2019 року - 44354,70 грн, а всього 66532,05 грн.

За листопад та грудень 2018 року позивачем відпрацьовано 61 календарний день (за березень 2019 року - 31 календарний день, за квітень 2019 року - 30 календарних днів).

Середньоденне грошове забезпечення позивача складає: 66532,05 грн : 61 календарний день = 1090,69 грн.

День звільнення позивача 02 травня 2019 року вважається останнім днем служби. Період нарахування середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні складає з 03 травня 2019 року по 28 лютого 2020 року та становить 208 робочих днів.

Середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 травня 2019 року по 28 лютого 2020 року, яке належить стягнути на користь позивача, складає: 1090,69 грн х 208 робочих днів = 226863,38 грн.

Разом з тим, суд враховує, що Верховним Судом у постановах у справах № 821/1083/17, № 761/9584/15-ц, з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, зроблено висновок, що суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

Таким чином, суд приходить до висновку про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 20723,11 гривень, що розраховано за формулою: 1090,69 грн.*19 робочих днів (з 04.02.2020 - набрання законної сили судовим рішенням про зобов`язання сплатити компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку у розмірі 2282,03 грн та грошове забезпечення за квітень 2019 року по 28.02.2020 - повний розрахунок).

Відповідно до пункту 171.1 статті 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України).

Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є відповідно обов`язком роботодавця, а не працівника, то сума середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні визначена судом без утримання такого податку та інших обов`язкових платежів, які повинен утримати та сплатити за працівника роботодавець.

Розрахунки середнього заробітку, наведений позивачем у позовній заяві, судом відхиляється, як такий, що здійсненний з порушенням положень Порядку № 100.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, 1-Б, код за ) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 20723,11 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Тихонов