Справа № 440/3718/20
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/3718/20
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

14 липня 2020 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства соціальної політики України (надалі також - відповідач) про:

- визнати неправомірними дії Міністерства соціальної політики України по наданню відповіді листом від 25 червня 2020 року вих. №3438/0/78-20/294 не по суті запиту від 16 червня 2020 року ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Міністерство соціальної політики України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 16 червня 2020 року та надати ОСОБА_1 повні достовірні та вичерпні відповіді на його питання, викладені в запиті від 16 червня 2020 року з врахуванням вимог статті 4 Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та правових висновків, сформульованих Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року № 21-518а14, від 11 липня 2017 у справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 у справі №681/423/15-а, від 20 лютого 2018 року у справі №522/5664/17, від 21 червня 2018 року у справі № 523/1124/17, від 03 липня 2018 року у справі № 521/940/17, від 05 жовтня 2018 року у справі № 127/829/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 814/1428/18.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 16 червня 2020 року ОСОБА_1 подав електронне звернення засобами електронного зв`язку до Міністерства соціальної політики України, яке зареєстроване за №16995, у якому позивач просив надати додаткове роз`яснення щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії. У відповідь отримав лист відповідача від 25 червня 2020 року вих. №3438/0/78-20/294 з відповіддю на його електронне звернення, що не має жодного відношення щодо надання роз`яснень на питання, які містилися в його зверненні. Позивач вважає, що відповідач, надавши відповідь не по суті запиту, неправомірно відмовив у наданні інформації.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

10 та 14 серпня 2020 року засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що Мінсоцполітики разом із Пенсійним фондом України розглянуто електронне звернення ОСОБА_1 та надано відповідь листом від 25 червня 2020 року вих. №3438/0/78-20/294. Відповідач вважає, що діями Мінсоцполітики при розгляді звернення ОСОБА_1 не було порушено прав позивача у сфері публічно-правових відносин /а.с. 18-20, 28-30/.

При цьому, 18 серпня 2020 року на електронну пошту суду надійшла сканована копія клопотання від імені позивача, у якому порушується питання про кваліфікацію неподання Мінсоцполітики відзиву на позов, як визнання позову відповідачем та задоволення позову у повному обсязі. Однак, вказане клопотання, всупереч положень частини десятої статті 44 КАС України, не скріплено електронним цифровим підписом учасника справи (його представника), що виключає можливість надання цьому документу оцінки, як клопотанню.

Слід зазначити, що згідно з частинами сьомою, восьмою статті 44 КАС України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Частиною десятою тієї ж статті встановлено, що якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Водночас, за змістом підпункту 15.16 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті "Голос України" та на веб-порталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

В газеті «Голос України» (№ 42 (7048) від 01.03.2019) опубліковано повідомлення Державної судової адміністрації України, згідно якого відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 28.02.2019 № 624/0/15-19 та враховуючи результати обговорення з судами, іншими органами та установами системи правосуддя питання необхідності відтермінування початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), Державна судова адміністрація України повідомила про відкликання оголошення, опублікованого в газеті "Голос України" (№ 229 (6984) від 01.12.2018).

При цьому, відповідно до підпункту 15.1 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

Разом із тим, станом на дату судового розгляду даної справи Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему не запроваджено.

Згідно з частиною третьою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

16 червня 2020 року ОСОБА_1 подано до Міністерства соціальної політики України електронне звернення, номер заявки 16995 /а.с. 6/, у якому заявник просив надати додаткове роз`яснення, щодо індексації виплат та повідомити його про наступне:

"Чи повинно проводитись пенсійним органом нарахування та виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 в разі якщо несвоєчасне нарахування сум пенсії отримувачу пенсії відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням пенсії пенсійним органом, якщо даний факт встановлений судовим рішенням, а доплата пенсії отримувачу пенсії здійснюється на виконання судового рішення?;

Чи зобов`язаний пенсійний орган відповідно до статті 4 Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» провести виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, донарахованої на виконання судового рішення, одночасно з виплатою донарахованої суми пенсії?".

За результатами розгляду електронного звернення ОСОБА_1 позивачу надано відповідь листом Мінсоцполітики від 25 червня 2020 року № 3438/0/78-20/294 /а.с. 7/, яким проінформовано, що згідно з Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 (зі змінами), Пенсійний фонд України організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо здійснення контролю за призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, має право порушувати в установленому законом порядку питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні вимог законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а також надає роз`яснення з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій. Відповідно до частини другої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (зі змінами), компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних МІСЯЦІВ виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Одночасно повідомлено, що якщо перерахунок пенсії проводиться на підставі рішення суду, то порядок такого перерахунку, період та строки виконання зазначаються в рішенні суду. При цьому згідно з частиною другою статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Позивач не погодився з діями Міністерства соціальної політики України, що полягають у наданні відповіді листом від 25 червня 2020 року № 3438/0/78-20/294 не по суті запиту ОСОБА_1 , у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян".

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом статті 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Як встановлено судом, 16 червня 2020 року ОСОБА_1 подано до Міністерства соціальної політики України електронне звернення, номер заявки 16995 /а.с. 6/, у якому заявник просив надати додаткове роз`яснення, щодо індексації виплат та повідомити його про наступне:

Чи повинно проводитись пенсійним органом нарахування та виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 в разі якщо несвоєчасне нарахування сум пенсії отримувачу пенсії відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням пенсії пенсійним органом, якщо даний факт встановлений судовим рішенням, а доплата пенсії отримувачу пенсії здійснюється на виконання судового рішення?;

Чи зобов`язаний пенсійний орган відповідно до статті 4 Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» провести виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, донарахованої на виконання судового рішення, одночасно з виплатою донарахованої суми пенсії?.

Вказане звернення ОСОБА_1 оформлене з дотриманням вимог, встановлених статтею 5 Закону України "Про звернення громадян".

Статтею 15 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно з приписами статті 18 Закону України "Про звернення громадян" громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Відповідно до приписів статті 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову.

Порядок ведення діловодства за зверненнями громадян у Міністерстві соціальної політики України визначає Інструкція з діловодства за зверненнями громадян у Міністерстві соціальної політики України (надалі - Інструкція), затверджена наказом Міністерства соціальної політики України від 15 березня 2012 року №139, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 23 березня 2012 року за № 438/20751.

Згідно пункту 2.6 Інструкції усі звернення громадян, що надходять до Міністерства, реєструються централізовано відділом звернень та прийому громадян Управління звернень громадян та контролю виконання. Усі звернення реєструються у день їх надходження, а ті, що надійшли у неробочий день та час, - наступного після нього робочого дня. Електронне звернення приймається на електронну адресу . Датою подання електронного звернення є дата його надходження на зазначену електронну адресу. Якщо електронне звернення надійшло на зазначену електронну адресу у неробочий день та час, датою подання електронного звернення вважається наступний після нього робочий день. У разі якщо для розгляду електронного звернення по суті необхідно зазначати персональні дані заявника або інших осіб, за винятком тих, що містяться у зверненні, заявнику пропонується звернутися з письмовим зверненням.

Пунктом 3.2.3 Інструкції передбачено, що посадові особи підписують листи-відповіді в межах своїх повноважень, визначених Положенням про Міністерство соціальної політики України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 423 (зі змінами), положеннями про структурні підрозділи Міністерства, посадовими інструкціями тощо. Листи-відповіді підписуються Міністром соціальної політики України, першим заступником Міністра, заступниками Міністра, заступником Міністра з питань європейської інтеграції чи державним секретарем відповідно до розподілу обов`язків. Право підпису листів-відповідей інформаційного характеру, які не пов`язані із здійсненням Міністром соціальної політики України політичних функцій, а саме містять інформацію щодо роз`яснення порядку застосування норм законодавства, надається керівникам самостійних структурних підрозділів Міністерства.

Згідно пункту 3.2.5 Інструкції відповідь за результатами розгляду звернення надається тим структурним підрозділом Міністерства, який його отримав і до компетенції якого входить вирішення порушених у зверненні питань.

За змістом пункту 3.2.6 Інструкції рішення про відмову в задоволенні вимог або прохань, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на чинне законодавство і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому вказуються заходи, які вживались для перевірки цього звернення.

Відповідно до пункту 1 Положенням про Міністерство соціальної політики України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 423 (надалі - Положення №423) Міністерство соціальної політики України (Мінсоцполітики) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціальної політики, загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, соціального захисту, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, усиновлення та захисту прав дітей, запобігання насильству в сім`ї, протидії торгівлі людьми, відновлення прав осіб, депортованих за національною ознакою, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики щодо пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, соціального захисту ветеранів війни та осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в частині організації виплати їм разової грошової допомоги, соціальної та професійної адаптації військовослужбовців, які звільняються, осіб, звільнених з військової служби, у сфері здійснення державного нагляду та контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, у сфері здійснення державного контролю за додержанням вимог законодавства під час надання соціальної підтримки та з питань захисту прав дітей.

Мінсоцполітики у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (пункт 2 Положення №423).

Відповідно до пункту 3 Положення №423 основними завданнями Мінсоцполітики, зокрема, є: забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері соціальної політики, загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, усиновлення та захисту прав дітей, запобігання насильству в сім`ї, протидії торгівлі людьми, а також відновлення прав осіб, депортованих за національною ознакою, забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків, надання гуманітарної допомоги, соціальних послуг особам, окремим соціальним групам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати; забезпечення формування та реалізації державної політики щодо пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Пунктом 4 Положення №423 визначено, що Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань: інформує в межах повноважень, передбачених законом, та надає роз`яснення щодо реалізації державної політики з питань, що належать до компетенції Мінсоцполітики; здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Мінсоцполітики, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

Правила проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати визначені Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (надалі - Порядок №159).

Відповідно до пункту 9 Порядку №159 роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.

Таким чином, вирішення питань, порушених у зверненні ОСОБА_1 від 16 червня 2020 року, відноситься до компетенції Мінсоцполітики.

За результатами розгляду електронного звернення ОСОБА_1 від 16 червня 2020 року позивачу надано відповідь листом Мінсоцполітики від 25 червня 2020 року № 3438/0/78-20/294 /а.с. 7/, аналізом якого встановлено, що надана відповідь відповідача на звернення ОСОБА_1 від 16 червня 2020 року не містить відповідей по суті на поставлені позивачем у своєму зверненні питання.

Таким чином, надаючи відповідь на звернення ОСОБА_1 від 16 червня 2020 року листом від 25 червня 2020 року № 3438/0/78-20/294 не по суті питань, поставлених у зверненні ОСОБА_1 , відповідачем порушено вимоги Закону України "Про звернення громадян".

Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, обравши належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, шляхом визнання протиправними дій Міністерства соціальної політики України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 16 червня 2020 року, що полягають у наданні відповіді листом від 25 червня 2020 року № 3438/0/78-20/294 не по суті питань, поставлених у зверненні ОСОБА_1 від 16 червня 2020 року, та зобов`язання Міністерства соціальної політики України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 16 червня 2020 року (номер заявки 16995) із наданням відповідей в розрізі кожного із поставлених у зверненні питань відповідно до порядку, визначеного Законом України "Про звернення громадян".

Прохальна частина позову містить клопотання про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення в місячний термін з дня набрання рішенням суду законної сили.

Згідно з частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Наведена норма процесуального закону не є імперативною та передбачає право суду на власний розсуд, виходячи з фактичних обставин справи, приймати рішення про необхідність чи недоцільність у зобов`язанні суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення. Вирішуючи питання щодо встановлення судового контролю суд враховує надані позивачем докази, особливості покладених на суб`єкта владних повноважень обов`язків згідно з судовим рішенням та його можливості ці обов`язки виконати без достатніх зволікань.

У цій справі позивачем не обґрунтовано необхідність застосування заходів судового контролю, а у суду відсутні підстави вважати, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення після набрання ним законної сили.

З урахуванням наведеного, у задоволенні клопотання позивача про встановлення судового контролю наразі належить відмовити.

У позовній заяві позивач просить стягнути з Міністерства соціальної політики України судові витрати зі сплати судового збору за кожну задоволену вимогу до Державного бюджету України.

Частиною 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1, 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно частиною 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до приписів пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру встановлена ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України від 14 листопада 2019 року №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривня.

З огляду на вищевикладене, розмір судового збору за подання даної позовної заяви немайнового характеру становить 840,80 грн (2102 грн х 0,4), оскільки вимога про зобов`язання Міністерства соціальної політики України надати ОСОБА_1 повні достовірні та вичерпні відповіді на його питання, викладені в запиті від 16 червня 2020 року, є похідною, як певний спосіб судового захисту, від позовної вимоги про визнання неправомірними дій Міністерства соціальної політики України по наданню відповіді листом від 25 червня 2020 року № 3438/0/78-20/294 не по суті запиту від 16 червня 2020 року ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Таким чином, ОСОБА_1 , як особа з інвалідністю ІІ групи, звільнений від сплати судового збору.

Натомість, відповідач не звільнений від сплати судових витрат.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до абзацу 2 частини 5 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, у разі задоволення позовних вимог особи, яку звільнено від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави.

Зважаючи на вищевикладене, при задоволенні позову ОСОБА_1 , який звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з Міністерства соціальної політики України (ідентифікаційний код 37567866, вул. Еспланадна, 8/10, м. Київ, 01601) судовий збір в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) на користь держави.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Міністерства соціальної політики України (вул. Еспланадна, 8/10, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 37567866) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Міністерства соціальної політики України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 16 червня 2020 року, що полягають у наданні відповіді листом від 25 червня 2020 року № 3438/0/78-20/294 не по суті питань, поставлених у зверненні ОСОБА_1 від 16 червня 2020 року.

Зобов`язати Міністерство соціальної політики України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 16 червня 2020 року (номер заявки 16995) із наданням відповідей в розрізі кожного із поставлених у зверненні питань відповідно до порядку, визначеного Законом України "Про звернення громадян".

Клопотання про встановлення судового контролю залишити без задоволення.

Стягнути з Міністерства соціальної політики України (вул. Еспланадна, 8/10, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 37567866) судовий збір в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - ГУК у м. Києві, м. Київ, 22030106; код отримувача за , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Г.Ясиновський