Справа № 640/15872/19
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

17 серпня 2020 року м. Київ № 640/15872/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін клопотання про залишення без розгляду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до третя особаГоловного управління юстиції у м. Києві (03151, м. Київ, вулиця Є.Сверстюка, 15) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 )
про скасування державної реєстрації ,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління юстиції у місті Києві (надалі по тексту - відповідач), треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить суд: визнати неправомірним та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Тарнавської Світлани Володимирівни про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №26505067 від 26 листопада 2015 року щодо об`єкту нерухомого майна - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 .

Представник третьої особи - ОСОБА_3 подав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що оскаржуване рішення державного реєстратора прийняте ще 26 листопада 2015 року, однак до суду з даним адміністративним позовом позивач звернулася лише у серпні 2019 року, тобто з пропуском законодавчо передбаченого шестимісячного строку на звернення.

Вирішуючи клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду, суд виходить з наступного.

У відповідності до частини 2 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно вимог частин 1, 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тому, при визначенні початку перебігу процесуального строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду є наявність обставин, які створили об`єктивні перешкоди для звернення особи з адміністративним позовом і подолання яких для цієї особи було неможливим або ускладненим.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Крім того, суд вважає за необхідне також зазначити, що при вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до частини 1, 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд, виходячи з наявних матеріалів справи, враховує, що позивач про наявність розбіжностей у технічних характеристиках об`єкта нерухомого майна дізналася у листопаді 2017 року після отримання розробленої технічної документації.

При цьому, у лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до Печерського районного суду міста Києва (справа №757/7856/18-ц), рішенням якого від 13 вересня 2018 року у задоволенні позовних вимог позивача відмовлено.

В подальшому, постановою Київського апеляційного суду від 15 травня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито з підстав того, що даний спір є публічно-правовим та підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

У серпні 2019 року, тобто після скасування рішення, прийнятого в порядку цивільного судочинства, ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва, тобто в межах шестимісячного строку з моменту, коли судом надано роз`яснення щодо підсудності даного спору.

ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи «Скордіно проти Італії», «Ятрідіс проти Греції»).

З аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа «Мушта проти України»); 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справи «Рябих проти Росії», «Устименко проти України»); 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи «Безруков проти Росії», «Брумареску проти Румунії»).

Таким чином, перевіривши зазначені у заявленому клопотанні доводи на предмет їх відповідності викладеній нормі та з`ясованим судом обставинам, а також оцінивши докази, які містяться у матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необґрунтованість заявленого клопотання, та, як наслідок відсутність підстав для його задоволення.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 6, 44, 122-123, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 про залишення адміністративного позову без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили у порядку та у строки, встановлені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя А.Б. Федорчук