Справа № 420/4811/20
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2020-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4811/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ СУХОФРУКТІВ» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,-

В С Т А Н О В И В:

04 червня 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ СУХОФРУКТІВ» (далі ТОВ «СВІТ СУХОФРУКТІВ») до Одеської митниці Держмитслужби (далі-Одеська митниця), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про корегування митної вартості товарів № UА 500070/2020/000047/2 від 23.04.2020 року; визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА 500070/2020/00207 від 27.04.2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.04.2020 року позивачем для митного оформлення вантажу було подано до митного органу вантажну митну декларацію № UA500070/2020/212615 (далі-Митна декларація) в якій митну вартість товару визначено за першим методом - за ціною договору. Позивач вважає, що відповідачу надано достатній пакет документів на підтвердження митної вартості товарів у відповідності до Митної декларації, згідно яких митна вартість товару визначалась за першим методом - за ціною договору, а відтак не погоджується з рішенням, прийнятим посадовою особою митного органу про коригування митної вартості (підвищення) та встановлення вартості товару за одиницю нарівні 1,0100 доларів США замість 0,67 доларів США.

Ухвалою від 09.06.2020 року Одеським окружним адміністративним судом позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 22.06.2020 року відкрито провадження у справі. Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст.262 КАС України.

13.07.2020 року (вх.№ 27160/20) від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Одеська митниця Держмитслужби зазначає, що доводи, викладені в позові, є необгрунтованими, а сама позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки під час здійснення відповідачем контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантам разом з Митною декларацією було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідачем повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, однак позивачем не були усунені розбіжності, що стало підставою для прийняття Одеською митницею Держмитслужби рішення про коригування митної вартості товарів та відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

Зважаючи на вищевикладене, відповідач вважає спірні рішення законними та обґрунтованими та просить суд відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Станом на дату вирішення даної адміністративної справи інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзив на позов та надані сторонами докази, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ТОВ «СВІТ СУХОФРУКТІВ» () зареєстровано юридичною особою з 04.03.2019 року (а.с.23-25) .

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видом діяльності ТОВ «СВІТ СУХОФРУКТІВ» є: 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами.

01.03.2020 року між ТОВ «СВІТ СУХОФРУКТІВ» (Покупець) та ERITEN GIDA SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI (Продавець) укладено контракт № ERT20201 (далі-Контракт) (а.с.26-28).

Відповідно до п.1.1.Контракту, продавець зобов`язується поставити сушену плодову продукцію, солодощі, та інші продовольчі та непродовольчі товари, вирощені та вироблені у Туреччині, а покупець зобов`язується оплатити вартість, призначеного для ввозу товару в асортименті, кількості, цінам та на суму оговорену в інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту.

Відповідно до п.4.1. Контракту, відвантаження кожної партії товару по кількості та асортименту буде здійснюватись відповідно до інвойсу, в якому зазначаються найменування товару, кількість, ціна.

Постачання товару здійснюється автотранспортом на паромі на умовах CPT Чорноморськ (Інкотермс-2010) (п.4.2. Контракту).

Умови платежу, ціна товару та сума оплати обумовлюються в інвойсах або прайс-листах (п.5.1.Контракту).

08.04.2020 року позивачем для митного оформлення вантажу було подано до Одеської митниці Митну декларацію (а.с.51-53) в якій митну вартість товару було визначено за першим методом - за ціною договору.

З Митної декларації вбачається, шо для підтвердження вказаних у декларації відомостей до митного органу було подано документи: пакувальний лист б/н, рахунок-фактура (інвойс) № GIB 004 від 10.03.2020 року, автотранспортна накладна А№358410 від 12.03.2020 року, сертифікат про походження товару ММ 0518960 від 10.03.2020 року, банківський платіжний документ, що стосується товару від 23.03.2020 року, виписка з бухгалтерської документації 632 від 07.04.2020 року, каталог виробника товару б/н від 01.03.2020 року, прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 01.03.2020 року, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією 221/63 від 06.04.2020 року, розрахунок ціни (калькуляція) б/н 10.02.2020 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі- продажу товарів ERT20201 від 01.03.2020 року, єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів б/н 26.03.2020 року, копія митної декларації країни відправлення 20270100ЕХ017138 від 11.03.2020 року.

23.04.2020 року Одеською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів (далі-Рішення) (а.с.63-64), відповідно до якого збільшено розраховану декларантом митну вартість товару з 14740,00 доларів США до 22220,00 доларів США.

За результатами перевірки Митної декларації або документа, що її замінює, а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України, відповідачем декларанту видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 50070/2020/00207 (а.с.65-76).

Як вбачається зі спірного Рішення, посадові особи Одеської митниці Держмитслужби при його прийнятті виходили з того, що податні документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) у наданому до митного оформлення інвойсі GIB 004 від 10.03.2020 року (а.с.33) відсутнє посилання на зовнішньоекономічний контракт 01.03.2020 року № ERT20201, що не дає змогу співвіднести дану поставку товарів до зовнішньоекономічного договору (контракту);

2) у наданій до митного оформлення копії експортної декларації країни відправлення 20270100ЕХ017138 від 11.03.2020 року відсутнє посилання на зовнішньоекономічний контракт 01.03.2020 № ERT20201, що не дає змогу співвіднести дану поставку товарів до зовнішньоекономічного договору (контракту);

3) у п.5.1. зовнішньоекономічного контракту 01.03.2020 року № ERT20201 зазначено, що умови оплати за товар визначаються в інвойсах, але в інвойсі GIB 004 від 10.03.2020 року відсутні інформація щодо умов оплати за товар;

4) у банківському платіжному документі № 2 від 23.03.2020 є посилання лише на контракт від 01.03.2020 року № ERT20201 та сума оплати не відповідає загальній вартості товарів, зазначених у інвойсі GIB 004 від 10.03.2020 року, тобто даний документ не дає змогу ідентифікувати за якою саме поставкою здійснюється оплата.

З огляду на наведене, відповідач, з метою перевірки числових значень складових митної вартості товарів, поставив декларанту вимогу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерської документації;

2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

3) переклад на українську мову копії митної декларації країни відправлення.

11.04.2020 року електронним повідомленням (листом №15/04 від 15.04.2020 року) декларантом ТОВ «СВІТ СУХОФРУКТІВ» до Одеської митниці Держмитслужби було надано копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову, виписку продавця, виписку покупця, висновок експерта, цінову довідку та лист продавця.

У спірному Рішенні Одеська митниця Держмитслужби зазначила, що у інвойсі № GIB 004 пов`язан зі фразою «CONTRAT», що не дає змогу співвіднести його до контракту від 01.03.2020 року № ERT20201. Серед іншого у наданій виписці покупця відсутні всі реквізити підприємства від імені якого складено документ та не зазначено бухгалтера, або іншої особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції та відповідальна за правильність її оформлення. У наданому прайс-листі зазначається, що даний документ надається для покупця, що не дає змогу впевнитись за якою вартістю товар продається для інших суб`єктів ринку. Таким чином, як зазначив відповідач у Рішенні, декларантом не були усунені розбіжності та декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині другі-четвертій статті 53 Митного кодексу України.

Відповідач у Рішенні зазначив, що в нього відстня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки відсутня інформація щодо обчислення вартості, наданої виробником товарів. Отже, відповідачем було обрано метод визначення митної вартості другорядний: резервний. Одеською митницею було проведено аналіз даних баз АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості по товару № 1 є більшим МД від 17.03.2020 № UA500080/2020/006153 становить 1,01 дол.США /од (ніж заявлено декларантом 0,67 дол.США/кг).

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд перевіряє дії відповідача на відповідність вимогам ч.2-3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно пункту 34-1 частини 1 статті 4 Митного кодексу України, органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.

Відповідно до положень ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації/

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (частина 4 ст. 52 Митного кодексу України).

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей (частини 8, 9 статті 52 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 ст. 53 Митного кодексу України, У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 4 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до частини 1 та 2 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина 3 статті 54 Митного кодексу України).

Частиною 5 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6 вказаної статті).

Суд вважає, що висновок митного органу про встановлення розбіжностей щодо умов поставки у наданих до митного оформлення документах не відповідає дійсним обставинам справи.

Щодо відсутності посилання у інвойсі № GIB 004 від 10.03.2020 року на зовнішньоекономічний контракт від 01.03.2020 року № ERT20201, суд зазначає, що зазначений інвойс складений постачальником ERITEN GIDA SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI на адресу покупця (ТОВ «СВІТ СУХОФРУКТІВ»), містить найменування товару, його кількість та ціну, загальну вартість, що обумовена у прайс-листі постачальника, що в повній мірі співпадають з даними, зазначеними в Митній декларації поданої позивачем до митного оформлення. Митна декларація декларанта та експортна декларація постачальника містять посилання саме на інвойс № GIB 004 від 10.03.2020 року. Крім того інвойс містить (напроти номеру і дати) визначення «ERT20201 01/03/2020», що співпадає з номером укладеного сторонами Контракту та не впливає на числові значення складових митної вартості.

Щодо відсутності посилання на зовнішньоекономічний контракт від 01.03.2020 року № ERT20201 у копії експортної декларації країни відправлення №20270100ЕХ017138 від 11.03.2020 року, суд зазначає, що експортна митна декларація складається експортером, відповідно до вимог законодавства чинного в країні експортера (Туреччина), до того ж містить данні про постачальника, покупця, умови поставки, вагу, найменування кількість та ціну товару, дату та номер інвойсу, ідентифікацію і країну реєстрації транспортного засобу, що в повній мірі співпадають з даними зазначеними в інших поданих до митного оформлення документах на підставі яких була здійснена зовнішньоекономічна операція.

В експортній вантажній митній декларації Туреччини від 11.03.2020 року № 20270100ЕХ017138, зазначено про дані постачальника («ERITEN GIDA SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI»), дані про одержувача («Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТ СУХОФРУКТІВ»), що поставка товару здійснюється на умовах CPT, кількість товару «Трикотажні футболки» - 22000 одиниць, 40 пакувань, вага брутто 3380 кг, вага нетто 3360 кг, вартість 14740 доларів США, що в повній мірі співпадають з даними, зазначеними в Митній декларації поданої позивачем до митного оформлення.

Крім того, лист постачальника «ERITEN GIDA SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI» від 10.04.2020 року (а.с.41), який було надано на вимогу митного органу, також підтверджує, що в митний декларації країни відправлення № 20270100ЕХ017138 від 11.03.2020 року зазначений товар, відповідно до контракту від 01.03.2020 року № ERT20201 та інвойсу № GIB 004 від 10.03.2020 року.

Отже, посилання митного органу на неможливість ідентифікації митної декларації з конкретною поставкою не відповідає дійсності.

Відсутність у митній декларації країни відправлення реквізитів договору (контракту) не впливає на числові значення складових митної вартості.

Зазначений висновок підтверджено в постановах Верховного Суду від 25.01.2019 року у справа №815/5398/17 та від 25.01.2019 року у справі №815/5823/17.

Щодо відсутності інформації щодо умов оплати за товар у інвойсі GIB 004 від 10.03.2020 року суд зазначає, що відповідно до п.5.1. Контракту від 01.03.2020 року № ERT20201, умови платежу, ціна товару та сума оплати обумовлюються в інвойсах або прайс-листах.

Відповідно до прайс-листу постачальника (ERITEN GIDA SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI) в рамках укладеного Контракту від 01.03.2020 року № ERT20201 (а.с.38), сторони Контракту окрім іншого, погодили умови оплати, а саме 14740 дол.США строком до 25.03.2020 року, залишок у сумі 17340,90 дол.США протягом 180 банківських днів з дня надходження товару у розпорядження покупця.

Відтак, відсутність інформації у інвойсі щодо умов оплати та її наявність у прайс-листі, відповідно до умов п.5.1. укладеного Контракту не впливає на числові значення складових митної вартості.

Щодо невідповідності суми оплати у банківському платіжному документі № 2 від 23.03.2020 року загальної вартості товарів, зазначених у інвойсі GIB 004 від 10.03.2020 року суд зазначає, що відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті № 2 від 23.03.2020 року (а.с.35) вбачається, що оплата відбулась ТОВ «СВІТ СУХОФРУКТІВ» на користь ERITEN GIDA SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI у сумі 14740,00 дол.США за Конртактом від 01.03.2020 року № ERT20201, що повністю відповідає погодженим сторонами умовам оплати, що визначені у прайс-листі та жодним чином не впливає на числові значення складових митної вартості.

Крім того, Одеська митниця Держмитслужби у спірному рішенні зазначила, що у наданій виписці покупця відсутні всі реквізити підприємства від імені якого складено документ та не зазначено бухгалтера, або іншої особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції та відповідальна за правильність її оформлення, однак виписка із бухгалтерської документації по бухгалтерському рахунку 632 не є основним документом, що впливає на числові значення складових митної вартості, а тільки відображує облікові дані стану розрахунків позивача з постачальником (ERITEN GIDA SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI).

Посилання Одеської митниці Держмитслужби, що у наданому прайс-листі (а.с.38) зазначається, що даний документ надається для покупця, що не дає змогу впевнитись за якою вартістю товар продається для інших суб`єктів ринку суд відхиляє, оскільки прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми прайс-листів, тому митниця не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, обґрунтовуючи свої сумніви.

Надаючи оцінку вищенаведеним доводам Одеської митниці Держмитслужби, покладеним в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суд встановив, що позивачем при здійсненні митного оформлення товару, а також на вимогу митного органу на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту подано повний пакет документів відповідно до переліку, визначеного у частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Отже, зазначені відомості не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.

При цьому, митним органом не наведено достатнього обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено та не вказано інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Водночас, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Відтак, із викладено вбачається, що зазначені відомості не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.

Одеською митницею Держмитслужби не надано фактичних даних, які б засвідчували, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності чи ознаки підробки, не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів або не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Так, Верховний Суд у Постанові від 24.09.2019 року у справі № 807/1131/13-а зазначив:

«Суд касаційної інстанції має підстави вважати, що аналіз наведених статей свідчить, що обов`язок доведення митної ціни товару належить позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. У розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбiжностi, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника».

Крім того, у спірному рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, відповідач не навів жодних пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначив інформації і джерел, які використовувались митницею при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу всупереч положенням пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Слід звернути увагу на те, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів.

Згідно з положеннями статті 318 Митного кодексу України, митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Верховний Суд у Постанові від 04.09.2018 року у справі № №818/1186/17 (провадження №К/9901/51204/18) сформував наступну правову позицію:

«Як вбачається з матеріалів справи, єдиною підставою для коригування митної вартості товарів слугувала інформація з електронної бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи (далі - ЄАІС) ДФС України щодо митного оформлення ідентичних товарів з вищим рівнем митної вартості.

Однак, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Крім того, Верховний Суд вважає за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню».

Так, Верховний Суд у Постанові від 21.02.2018 року у справі № 820/17417/14 зазначив, що «Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше».

Верховним Судом неодноразово висловлювалась правова позиція щодо застосування відповідних норм права, зокрема, у постановах від 02.07.2019 року по справі №160/8573/18, від 18.07.2019 року по справі №821/829/18, від 29.07.2019 року по справі №815/5354/16.

Згідно ч.2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі Суомінен проти Фінляндії Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі Серявін та інші проти України Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (Лелас проти Хорватії і Тошкуце та інші проти Румунії) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (Онер`їлдіз проти Туреччини).

Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З урахуванням того, що судом встановлено протиправність оспорюваних рішень, то належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме скасування рішень суб`єкта владних повноважень.

Так, ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення є бґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що суб`єкт владних повноважень, заперечуючи проти позову не довів, з посиланням на відповідні докази правомірність оскаржуваного рішення, в зв`язку з чим позовні вимоги позивача визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Держмитслужби про корегування митної вартості товарів № UА 500070/2020/000047/2 від 23.04.2020 року; визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА 500070/2020/00207 від 27.04.2020 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 4204,00 грн. згідно квитанції № 60 від 04.06.2020 року у сумі 2092,60 грн, квитанції № СВ03490757/1 від 12.06.2020 року у сумі 2111,80 грн

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи задоволення двох вимог позивача суд дійшов висновку про стягнення з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ СУХОФРУКТІВ» судового збору у розмірі 4204,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 262, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ СУХОФРУКТІВ» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, скасування картки відмови - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UА 500070/2020/000047/2 від 23.04.2020 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА 500070/2020/00207 від 27.04.2020 року.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок державних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ СУХОФРУКТІВ» суму судового збору у розмірі 4204,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТ СУХОФРУКТІВ» (вулиця Генерала Цвєтаєва, буд.3/5, місто Одеса, 65007, ).

Відповідач: Одеська митниця Держмитслужби (вулиця Лип Івана та Юрія, 21А, м.Одеса, 65078, ).

Суддя Корой С.М.

.