Справа № 360/2636/20
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

17 серпня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2636/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Управління поліції охорони в Луганській області (далі - відповідач), в якому після уточнення позовних вимог позивач просив суд:

-визнати протиправною бездіяльність Управління поліції охорони в Луганській області, щодо не здійснення оформлення всіх необхідних документів та подання про призначення пенсії за вислугою позивачу та не направлення їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для прийняття рішення щодо призначення пенсії за вислугою років, на підставі п. а, ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09,04.1992 № 2262-ХІІ;

-зобов`язати Управління поліції охорони в Луганській області здійснити оформлення та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області всіх необхідних документів з поданням для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років на підставі вимог пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ;

-визнати протиправну бездіяльність Управління поліції охорони в Луганській області, щодо не здійснення ОСОБА_1 , нарахування та виплату в день звільнення 01.06.2020 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в Національній поліції за власним бажанням, передбачену ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 25 відсотків грошового забезпечення за кожний повний рік служби, з розрахунку вислуги 26 років;

-зобов`язати Управління поліції охорони в Луганській області внести зміни до наказу № 46 о/с від 01.06.2020, відносно ОСОБА_1 , з зазначенням необхідності виплатити одноразову грошову допомогу при звільнені за 26 календарні роки;

-зобов`язати Управління поліції охорони в Луганській області, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в Національній поліції за власним бажанням, передбачену ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 25 відсотків грошового забезпечення за кожний повний рік служби, з розрахунку вислуги 26 років;

-стягнути з Управління поліції охорони в Луганській області на користь ОСОБА_1 , витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн, та сплачений судовий збір в сумі 2522,40 грн (а.с.47-49).

В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.

01 червня 2020 року відповідачем був виданий наказ № 46-о/с від 01 червня 2020 року, відповідно до витягу з якого старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0027092), молодшого інспектора взводу реагування Сєвєродонецького міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Луганській області, 01.06.2020 звільнено зі служби, відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням), з виплатою грошової компенсацією за 18 діб невикористаної відпустки за фактично відпрацьований час у 2020 році. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить: 26 років 07 місяців 23 дні, час служби у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 06 років 07 місяців 00 днів». Під час проходження служби позивач рапортом звернувся до відповідача з проханням нарахувати та виплатити йому при звільнені (в день звільнення) одноразову грошову допомогу при звільнені. Крім того, позивач звернувся до відповідача з заявою від 04.06.2020 про проведення розрахунку вислуги років для призначення пенсії. В подальшому, позивач отримав відповідь від 12.06.2020 № 1131/43/32/4/01-2020 в якій було повідомлено, його заява від 04.06.2020 про проведення розрахунку вислуги років для призначення пенсії у зв`язку із звільнення Вас зі служби Національній поліції розглянута та складений розрахунок, відповідно до наказу МВС України від 17.09.2018 № 760 «Інструкція про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з інших соціальних питань. Відповідно Інструкції в 5-денний строк після отримання від особи заяви зібрані документи подаються до сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Луганській області. При поданні заяви про призначення пенсії зазначаються дані про працевлаштування. Оскільки ним надана копія трудової книжки без відмітки про прийом на роботу після звільнення зі служби в Національній поліції, без якої пакет документів вважається не повним. 17.06.2020 позивач звернувся з заявою до відповідача, надав йому відповідну копію трудової книжки, згідно до вимог викладених у відповіді відповідача від 12.06.2020 № 1131/43/32/4/01-2020.

30.06.2020 позивач отримав від відповідача відповідь від 30.06.2020 № 1235/43/32/4/01-2020 в якій було зазначено, що відповідно до п. б ст. 50 розділу VI Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ (далі - Закон) пенсія повинна бути призначені з наступного дня після звільнення зі служби в Національній поліції. У зв`язку з тим, що він наступного дня після звільнення з лав Національної поліції України був прийнятий до Служби судової охорони, то згідно до п. б ст. 1-2 розділу 1 Закону право на призначення пенсії набуде після звільнення зі Служби судової охорони при наявності вислуги років у відповідності до п. а ст. 12 Розділу II Закону. Таким чином, відповідач, відмовив позивачу в підготовці подання для призначення пенсії та направлення його з необхідним пакетом документів до Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільнені з органів Національної поліції. Позивач зазначив, що на момент звільнення 01.06.2020, згідно витягу з наказу № 46 о/с від 01.06.2020 має календарну вислугу років на день звільнення: 26 років 07 місяців 23 дні, що відповідає вимогам п. а ст. 12 цього Закону, для набуття права та призначення пенсії позивачу за вислугою років. Таким чином, на думку позивача, станом на 01.06.2020, звільнившись з Національної поліції, він беззаперечно набув право на призначення пенсії за вислугою років. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, до канцелярії суду надав відзив від 06.08.2020 №1488/43/32/8-2020, в якому заперечував щодо вказаного позову (а.с.58-67). В обґрунтування відзиву зазначив, що старшим сержантом поліції молодшим інспектором взводу реагування Сєвєродонецького міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Луганській області ОСОБА_1 подано заяву від 15.05.2020 про звільнення його з лав Національної поліції України за власним бажанням відповідно до п.7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» 01 липня 2020. Згідно наказу Управління поліції охорони в Луганській області від 01.06.2020 № 46 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_1 молодшого інспектора взводу реагування Сєвєродонецького міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Луганській області звільнено за власним бажанням відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію». В заяві про звільнення ОСОБА_1 не зазначив, що має намір звільнитися за власним бажанням з виходом не пенсію за вислугою років. Заяву щодо призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 до уповноваженого структурного підрозділу, а саме сектору з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Луганській області не надавав. Позивач звернувся до УПО Луганської області з заявою від 04.06.2020 про розрахунок його вислуги років для призначення йому пенсії у зв`язку з звільненням, який і так вже був здійснений на момент звільнення (26 років 7 місяців 23 дні). УПО Луганської області були підготовлені документи, крім копії трудової книжки для подачі до сектору пенсійного забезпечення ГУНП в Луганській області в разі запиту від них. Також, Управління поліції охорони в Луганській області листом від 12.06.2020 № 1131/43/32/4/01-2020 надало позивачу роз`яснення стосовно застосування норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо подання неправдивої інформації про працевлаштування. Документи, які були підготовлені долучені до особової справи. Надана ОСОБА_1 заява від 17.06.2020 разом з копією останнього листка трудової книжки, де є запис про прийняття його 02.06.2020 до Служби судової охорони, свідчить про втрату права на звернення до Пенсійного фонду України за призначенням пенсії за вислуги років у відповідності до п. б ст. 50 розділу VI Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», про що Позивача було повідомлено листом від 30.06.2020 № 1235/43/32/4/01 -2020. Управління поліції охорони в Луганській області звернулось листом від 30.07.2020 № 1449/43/32/1/01-2020 до ГУНП в Луганській області про надання інформації щодо заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії. Сектором з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Луганській області, який є уповноваженим структурним підрозділом з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій надано відповідь від 04.08.2020 № 303/111/58-2020 про те, що ОСОБА_1 до них не звертався. На підставі викладеного, відповідач вважає, що ним не було порушено вимоги діючого законодавства, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Що стосується вимог про нарахування та виплату в день звільнення 01.06.2020 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в Національній поліції за власним бажанням, передбачену ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 25 відсотків грошового забезпечення за кожний повний рік служби, з розрахунку вислуги 26 років, то відповідач зазначив, що право особи на виплату такої одноразової грошової допомоги залежить від наявності одночасно таких умов, як вислуга років (10 років і більше) і набуття особою право на пенсія за вказаним Законом.

При цьому позивач мав би право на отримання такої допомоги при умові виходу на пенсію.

Оскільки ОСОБА_1 не звільнився за власним бажанням з виходом на пенсію, а наступного дня був прийнятий на службу до Судової служби охорони, тому, на думку відповідача, він не має права на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в Національній поліції.

На підставі викладеного, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 17.07.2020 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.47-49).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 16.06.1999 Сєвєродонецьким МВУМВС України в Луганській області, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 (а.с.12-13).

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 04.02.2016 (а.с.14).

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 від 17.02.1992 вбачається, що 07.11.2015 позивач прийнятий на службу до Управління поліції охорони в Луганській області (а.с.15-17).

Відповідно до витягу з наказу Управління поліції охорони в Луганській області від 01.06.2020 №46 о/с відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби (за власним бажанням) старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0027092), молодшого інспектора взводу реагування Сєвєродонецького міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Луганській області, 01.06.2020. Виплатити грошову компенсацію за 18 діб невикористаної відпустки за фактично відпрацьований час у 2020 році. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить: 26 років 07 місяців 23 дні, час служби у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 06 років 07 місяців 00 днів (а.с.18).

04.06.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив провести розрахунок вислуги років для призначення пенсії, у зв`язку із звільненням та наявністю вислуги років 26 років 07 місяців 23 дні (а.с.78).

На заяву від 04.06.2020 відповідачем надано відповідь від 12.06.2020 №1131/43/32/4/01-2020, в якій, серед іншого, вказано, що його заява розглянута та розрахунок складений, долучений до особової справи. Також роз`яснено про необхідність надання інформації щодо офіційного працевлаштування, оскільки це буде вважатись як подача неправдивої інформації, що призведе до фінансової перевірки його документів та накладення заходів впливу зі сторони Пенсійного фонду України в Луганській області.

Також зазначено, що Управління поліції охорони в Луганській області здійснює нарахування та виплати одноразової грошової допомоги особам, які звільняються зі служби в Національній поліції з виходом на пенсію, однак позивач наполягав на звільненні за власним бажанням та не надав необхідний перелік документів для сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Луганській області (а.с.79).

На лист від 12.06.2020 №1131/43/32/4/01-2020 позивач звернувся до відповідача з заявою від 17.06.2020, в якій в якості додатку надав копію трудової книжки з відміткою про прийом на роботу після звільнення зі служби в Національній поліцій та просив письмово повідомити про результати заяви (а.с.81).

На підставі вищевказаної заяви, відповідачем 30.06.2020 надано відповідь за №1235/43/32/4/01-2020, в якій вказано, що відповідно до п. б ст. 50 розділу VI Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262 XII ОСОБА_1 пенсія повинна бути призначена з наступного дня після звільнення зі служби в Національній поліції. У зв`язку з тим, що наступного дня після звільнення з лав Національної поліції України ОСОБА_1 був прийнятий до Служби судової охорони, то згідно Закону право на призначення пенсії набуде після звільнення Служби судової охорони при наявності вислуги років у відповідності до Закону (а.с.80).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги, відзив та пояснення учасників справи, суд виходить з такого.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 102 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Частиною другою статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ), визначено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Таким чином, системний аналіз наведених положень Закону № 2262-ХІІ дає підстави дійти висновку, що частиною другою статті 9 цього Закону встановлено дві підстави для виплати одноразової грошової допомоги зазначеним у ній особам, зокрема, це особи, які звільнені зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини за наявності вислуги років 10 років і більше.

Аналогічне положення закріплено в абзаці 4 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393), згідно з яким військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:

-які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Наведені положення пункту 10 Постанови № 393 не пов`язують виплату одноразової грошової допомоги з набуттям права на пенсію.

Із зазначеної норми слідує, що право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, яка має разовий характер, зокрема, поліцейськими, у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, пов`язане з наявністю у такої особи вислуги років не менше 10 років та звільненням з визначених підстав.

Аналогічну правову позицію висловлено у постанові Верховного Суду України від 17 березня 2015 року у справі № 21-80а15 та постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 804/1782/16.

Як свідчать встановлені судом обставини, станом на час звільнення з УПО в Луганській області вислуга років позивача становила 26 років 07 місяців 23 дні, а підставою для звільнення було подання рапорту про звільнення за власним бажанням від 15.05.2020, що, виходячи з вищевказаних приписів чинного законодавства, надає позивачу право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні.

Разом з тим, в своїх запереченнях, представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 не має права на отримання одноразової грошової допомоги, встановленої статтею 9 Закону № 2262-ХІІ, оскільки останній не звільнився зі служби у зв`язку з виходом на пенсію.

Водночас, суд зазначає, що звільнення позивача зі служби за власним бажанням не нівелює його права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відтак, суд відхиляє доводи представника відповідача як необґрунтовані.

Таким чином, виходячи з приписів чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно не виплачено позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, тим самим допущено протиправну бездіяльність.

Відновленням порушеного права позивача є зобов`язання Управління поліції охорони в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в Національній поліції за власним бажанням, передбачену ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 25 відсотків грошового забезпечення за кожний повний рік служби, з розрахунку вислуги 26 років.

Як наслідок вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про зобов`язання Управління поліції охорони в Луганській області внести зміни до наказу № 46 о/с від 01.06.2020 відносно ОСОБА_1 з зазначенням необхідності виплатити одноразову грошову допомогу при звільнені за 26 календарні роки, то вказані вимоги задоволенні не підлягають, оскільки сам наказ позивачем не оскаржено.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність Управління поліції охорони в Луганській області, щодо не здійснення оформлення всіх необхідних документів та подання про призначення пенсії за вислугою позивачу та не направлення їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для прийняття рішення щодо призначення пенсії за вислугою років, на підставі п.а, ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09,04.1992 № 2262-ХІІ та зобов`язання відповідача здійснити оформлення та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області всіх необхідних документів з поданням для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років на підставі вимог пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ, суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 48 Закону №2262-XII заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" врегульовано "Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).

Зокрема, пунктом 1 Порядку № 3-1 встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі через уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 3-1, уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (згідно з додатком 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

При цьому судом встановлено, що Управління поліції охорони в Луганській області відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.10.2015 №834 «Питання функціонування органів поліції охорони, як територіальних органів Національної поліції та ліквідації деяких територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» є територіальним органом Національної поліції, який оперативно підпорядковується Департаменту поліції охорони (а.с.86-93).

Згідно Наказу Національної поліції України від 14.05.2019 №455 «Про визначення в Національній поліції уповноваженого структурного підрозділу з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій» визначено серед іншого начальникам головних управлінь Національної поліції в областях визначити в ГУНП своїми наказами уповноважені структурні підрозділи з підготовки та подання до органів, які призначають пенсії, необхідних для призначення пенсій документів щодо осіб, які мають право на пенсію згідно із законодавством України. Також вказаним наказам керівникам органів поліції охорони (окрім Департаменту поліції охорони) наказано забезпечити подання документів, необхідних для призначення пенсії особам, які мають право на пенсію згідно із законодавством України, до секторів з питань пенсійного забезпечення ГУНП за місцем дислокації відповідного органу поліції охорони (а.с.100-101).

Наказом від 24.05.2019 за №1304 Головного управління Національної поліції в Луганській області «Про визначення в ГУНП в Луганській області уповноваженого структурного підрозділу з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій» визначено Сектор з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Луганській області уповноваженим структурним підрозділом з підготовки та подання до органів, які призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів щодо осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в ГУНП в Луганській області, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належать до сфери управління Національної поліції України, які діють на території обслуговування ГУНП в Луганській області (а.с.98-99).

Наведене свідчить про те, що уповноваженим структурним підрозділом з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії позивачу є Сектор з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Луганській області.

Оскільки до повноважень Управління поліції охорони в Луганській області не відноситься підготовка та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії, тому заявлені вимоги позивача щодо визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання здійснити оформлення та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області всіх необхідних документів для призначення позивачу пенсії є необґрунтованими, безпідставними та недоведеними.

Як наслідок у задоволенні вказаний позовних вимог слід відмовити.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Стосовно вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн, суд зазначає наступне.

Згідно положень статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Аналіз положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (пункт 2 частини третьої статті 134 КАС України).

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд звертає увагу на те, що зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (постанова Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

Представником позивача на підтвердження оплати послуг адвоката надано квитанцію №21 від 06.07.2020 про сплату позивачем за надання консультацій, збір доказів, роботу з нормативною базою, складання позову коштів у сумі 4000,00 грн (а.с.25).

Матеріали справи містять договір б/н від 16.06.2020 (далі - Договір) про надання правової допомоги, укладений між позивачем та адвокатом Солодовніковим Олександром Петровичем (а.с.22).

Відповідно до підпункту 3.1 пункту 3 Договору за правову допомогу, передбачену в підпунктом 1.2 Договору замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі визначеному додатком №1 до цього договору (а.с.23).

Згідно додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 16.06.2020 за правову допомогу, передбачену в підпункті 1.2 Договору замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі 4000 грн, про що додатково складається акт прийому передачі (а.с.23).

Послуги адвоката з питань правової допомоги прийнято позивачем, згідно акта від 06.07.2020 приймання-передачі наданих послуг №21 до договору про надання правової допомоги № б/н від 16.06.2020. Вартість послуг адвоката за цим актом складає 4000,00 грн (вартість надання консультацій, збору доказів - 1000,00 грн; вартість складання позовної заяви - 3000,00 грн) (а.с.24).

Факт сплати позивачем адвокату гонорару підтверджується копією квитанції №21 від 06.07.2020 (а.с.25).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що представником позивача доведено належними та допустимими доказами понесенні позивачем судові витрати на правничу допомогу у сумі 4000,00 грн.

При цьому, відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено також, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2522,40 грн, що підтверджується квитанцією від 14.07.2020 №0.0..1 (а.с.45).

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, позивачу необхідно відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 840,80 грн у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору та 1333,33 грн у рахунок відшкодування витрат за правничу допомогу адвоката.

Керуючись статтями 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295, п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління поліції охорони в Луганській області щодо не здійснення ОСОБА_1 нарахування та виплату в день звільнення 01.06.2020 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в Національній поліції за власним бажанням, передбачену статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 25 відсотків грошового забезпечення за кожний повний рік служби, з розрахунку вислуги 26 років.

Зобов`язати Управління поліції охорони в Луганській області (, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Партизанська, буд.27) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в Національній поліції за власним бажанням, передбачену статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 25 відсотків грошового забезпечення за кожний повний рік служби, з розрахунку вислуги 26 років.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління поліції охорони в Луганській області (, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Партизанська, буд.27) судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок та витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги, в сумі 1333 (одна тисяча триста тридцять три) гривні 33 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.М. Басова