Справа № 400/2139/20
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2020-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/2139/20

Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т.О. Дата і місце ухвалення: 04.06.2020р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Миколаївської області, третя особа Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури, про визнання дій протиправними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Миколаївської області, третя особа Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури, про визнання протиправними дій відповідача та скасування рішення, оформленого протоколом №4 від 28.05.2020р., щодо задоволення самовідводів членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Миколаївської області та передачі матеріалів дисциплінарного провадження за скаргою ОСОБА_2 на дії адвоката ОСОБА_1 голові Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Миколаївської області Старчеусу Ю.І. для відповідного скерування скарги до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури з метою вирішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури іншого регіону, який буде розглядати скаргу.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом:

- заборони Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури Миколаївської області передавати до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури дисциплінарну справу ОСОБА_1 за скаргою ОСОБА_2 , розгляд якої відбувався 28.05.2020р.;

- заборони Вищій кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури вчиняти будь-які дії, пов`язані з рухом або скеруванням дисциплінарного провадження за скаргою ОСОБА_2 щодо неналежної поведінки та порушення адвокатської етики адвокатом ОСОБА_1 до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури іншого регіону;

- заборони кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури будь-якого регіону України проводити розгляд дисциплінарного провадження за скаргою ОСОБА_2 щодо неналежної поведінки та порушення адвокатської етики адвокатом ОСОБА_1 .

Вимоги поданої заяви ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 28.05.2020р. на засіданні дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Миколаївської області, серед іншого, здійснювався розгляд скарги ОСОБА_2 на дії адвоката ОСОБА_1 , на якому, в результаті заявлених самовідводів членів Комісії та відсутністю кворуму, було прийнято рішення про неможливість подальшого розгляду скарги та передачу матеріалів скарги голові КДКА Миколаївської області для подальшого скерування її до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури з метою вирішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури іншого регіону, який буде розглядати скаргу. При цьому, заявлені самовідводи не є вмотивованими. При виконанні відповідного рішення ОСОБА_1 буде позбавлений права на законний та справедливий розгляд справи за місцем здійснення адвокатської діяльності, а також буде змушений від`їжати до іншого регіону, витрачаючи власні кошти та зайвий час. У випадку задоволення позову поновлення в повній мірі прав позивача стане неможливим, оскільки на час постановлення рішення суду по справі КДКА іншої області може розглянути скаргу ОСОБА_2 по суті та позбавити адвоката ОСОБА_1 свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю. Також, позивач стверджував, що у нього є всі підстави вважати, що КДКА м.Києва та Київської області, у разі розгляду скарги ОСОБА_2 на дії адвоката ОСОБА_1 , буде мати упереджене ставлення до адвоката ОСОБА_1 .

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 04.06.2020р. з прийняттям нового судового рішення - про задоволення заяви про забезпечення позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, судом першої інстанції не враховано, що після передачі головою КДКА Миколаївської області скарги ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури буде вирішено питання щодо направлення скарги до КДКА іншого регіону, яка розгляне дисциплінарну скаргу ОСОБА_2 до постановлення рішення судом першої інстанції у даній справі, що втратить юридичний сенс розгляду та набуття юридичних наслідків прийнятого рішення, яке жодним чином не зможе захистити порушені права позивача, за захистом яких останній звернувся до суду.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що вжиття заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого середовища до розгляду справи по суті заявлених вимог. Крім того, позивач вказує на очевидні ознаки протиправності оскаржуваного акту та порушення його прав, свобод та інтересів.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є оскарження ОСОБА_1 дій КДКА Миколаївської області та рішення, оформленого протоколом №4 від 28.05.2020р., щодо задоволення самовідводів членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Миколаївської області та передачі матеріалів дисциплінарного провадження за скаргою ОСОБА_2 на дії адвоката ОСОБА_1 голові Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Миколаївської області Старчеусу Ю.І. для відповідного скерування скарги до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури з метою вирішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури іншого регіону, який буде розглядати скаргу.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що подана заява є необґрунтованою та ґрунтується на припущеннях. Забезпечення позову у спосіб, який просить позивач, за висновками суду першої інстанції, не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі виходячи з наступного.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Положеннями статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб`єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Поряд з цим, колегія суддів наголошує, що відповідно до приписів чинного законодавства, у випадку звернення з вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не доведено належними доказами наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі.

Подане позивачем до суду першої інстанції клопотання про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за наявності яких позивач вважає, що захист прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені.

Забезпечуючи позов у спосіб, який просить ОСОБА_1 , суд фактично без вирішення адміністративного позову по суті втручається у відносини між позивачем та наглядовим органом (суб`єктом владних повноважень) з відповідними наслідками - перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката, прийняття рішення у дисциплінарній справі, тощо.

Саме по собі подання адміністративного позову, предметом якого є визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень не є доказом того, що таке рішення є протиправним, адже розгляд адміністративної справи по суті і має на меті встановлення правомірності чи протиправності прийняття суб`єктом владних повноважень оскаржуваного рішення.

Також, при вирішенні спірного питання колегія суддів враховує, що пунктом 40 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 30 серпня 2014 року №120 (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури має право зупинити розгляд дисциплінарної справи у разі: 1) неявки на засідання учасників; 2) необхідності витребування нових матеріалів (доказів); 3) необхідності проведення додаткової комісійної перевірки; 4) залучення до участі у розгляді питання інших заінтересованих осіб; 5) відсутності кворуму після задоволення відводу (самовідводу) члена (членів) палати; 6) з інших підстав, за рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Пунктом 39 Положення №120 передбачено, що дисциплінарна справа стосовно адвоката має бути розглянута дисциплінарною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури не пізніше тридцяти днів з дня її порушення. До строку розгляду дисциплінарної справи не включається і перебіг строків зупиняється на термін хвороби чи відпустки адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарне провадження, а також термін, на який розгляд справи було зупинено.

Відтак, позивач не позбавлений буде права звернутися до КДКА регіону, до якого буде передано на розгляд скаргу ОСОБА_2 на дії адвоката ОСОБА_1 , з клопотанням про зупинення розгляду дисциплінарної справи відносно нього у зв`язку з оскарженням у судовому порядку рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Миколаївської області, оформленого протоколом №4 від 28.05.2020р., щодо задоволення самовідводів членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Миколаївської області та передачі матеріалів дисциплінарного провадження за скаргою ОСОБА_2 на дії адвоката ОСОБА_1 голові Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Миколаївської області Старчеусу Ю.І. для відповідного скерування скарги до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури з метою вирішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури іншого регіону, який буде розглядати скаргу.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги поданої заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 ґрунтуються виключно на припущеннях, які не підтверджено жодним належним доказом.

За наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що доводи, наведені позивачем в обґрунтування заяви про забезпечення позову, не свідчать про існування обставин, визначених ч.2 ст.150 КАС України, як підстав для забезпечення позову, а отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 150-151, 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 18 серпня 2020 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук