Справа № 540/2402/19
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2020-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/2402/19
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

Ступакової І.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

13 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просила визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі від 16 липня 2019 року № , № , № .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені з порушенням норм Податкового кодексу України, так як основна сума боргу анульована банком є 170 206,14 грн. та позивачем з неї сплачено ПДФО у розмірі 30637,10 грн. та військовий збір.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що у 2015 році позивачем не включено до загального річного оподаткованого доходу і не задекларовано додаткове благо на суму 337332,97 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб у сумі 60719,94 грн.; заниження військового збору на суму 5060,00 грн. Крім того, позивачем несвоєчасно подано до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі від 16 липня 2019 року № , № , № .

Не погодившись із прийнятим рішенням, ГУ ДПС у Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застсування судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що сума основного боргу позивача складала 18 159,82 доларів США, що по курсу НБУ станом на 28.12.2017 року становило 507 539,11 грн та саме з цієї суми позивач повинна сплатити ПДФО та військовий збір.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

14 травня 2019 року на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпунктів 78.1.1, 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питання отримання додатковою блага у вигляді суми боргу, анульованого кредитором, за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, за результатами якої складено акт від 23.05.2019 № 282/21-22-13-05/ НОМЕР_1 .

Актом перевірки встановлені порушення позивачем вимог пункту 49.1, 49.2, підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з огляду на неподання та недекларування в річній податковій декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік отриманого доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 337 332,97 грн на підставі рішення банківської установи про анулювання кредитної заборгованості з повідомленням боржника про таке анулювання (прощення) рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

16 липня 2019 року, за результатами перевірки, Головним управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 60 719,94 грн за основним платежем та 15 179,99 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № , яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 170 грн за несвоєчасно подану до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік;

№ , яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з військового збору на 6 325,00 грн (5060 грн за основним платежем та за штрафними санкціями 1265 грн).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу платника податку, і не включає в цю суму боргу нараховані проценти, штрафи тощо. Тому позивач набув обов`язок декларувати в декларації про доходи за 2017 рік лише суму основного боргу, яка становить 170 206,14 грн. Недекларування позивачем зазначеної суми у складі доходів за 2017 рік становить податкове правопорушення. В зв`язку із неможливістю відокремити протиправні частини ППР № про визначення ПДФО, суд дійшов висновку про скасування такого рішення в цілому. Оскільки визначення військового збору та застосування штрафних санкцій за неподання декларації про доходи є похідними від встановленого порушення зі сплати ПДФО, суд вважав визнав протиправними і скасував ППР № та № .

Судова колегія частково погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено положеннями ПК України.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що основна сума боргу (кредиту) платника податку прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника. Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку. При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Аналогічна правова позиція вже неодноразово була викладена у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 826/6896/17, від 1 жовтня 2019 року № 826/4578/17, від 29 січня 2019 року № 821/707/17, від 19.06.2020 року № 260/769/19.

Відповідно до довідки АТ "Укрсиббанк" №43-13-09/054 від 21 січня 2020 року сума анульованого боргу позивача становить 18159,82 доларів США, що складає 507539,11 грн, з яких основна сума кредиту 6090 доларів США, що складає 170 206,14 грн, сума простроченої заборгованості по відсотках 10869,82 доларів США, що складає 303794,78 грн, пеня за несвоєчасне погашення боргу 1138 доларів США, що складає 31801,41 грн, сума нарахованих відсотків 62,00 доларів США, що складає 1732,80 грн (а.с.64).

17 жовтня 2018 року ОСОБА_1 подала декларацію про майновий стан та доходи за 2017 рік, в якій самостійно задекларувала 170 206,14 грн додаткового блага та з цієї суми визначила ПДФО - 30 637,10 грн та 2 553,09 грн військового збору (а.с.26) Суми нарахованого податку і збору 27.11.2018 самостійно сплачені позивачем, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.23). Колегія суддів зазначає, що позивачем вірно визначено ПДФО у розмірі 18% від основного боргу відповідно до приписів п.167.1 ст.167 ПК України та військовий збір у розмірі 1,5% відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.

З акту перевірки вбачається, що відповідачем не заперечується факт декларування позивачем доходу за 2017 рік у розмірі 170 206,14 грн та сплати з цієї суми ПДФО та військового збору.

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що доходом позивача є лише основна сума боргу в розмірі 170 206,14 грн, але залишив поза увагою дотримання позивачем обов`язку декларування вказаної суми у складі доходів за 2017 рік, в зв`язку із чим прийшов до помилкового висновку про вчинення ним податкового правопорушення.

Не врахований судом і факт належної сплати позивачем податку на доходи фізичних осіб та військового збору із зазначеної суми доходу, в зв`язку з чим зроблені помилкові висновки про часткову протиправність прийнятих ППР № та № , в той час, як вказані рішення в повній мірі не відповідають вищезазначеним вимогам Податкового кодексу.

Судова колегія зазначає, що апеляційна скарга не містить жодного обґрунтування на спростування висновків суду про розмір та складові додаткового блага платника податків.

Посилання апелянта на неможливість застосування до спірних правовідносин вимог п.8 підрозділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу, відповідно до якого не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 01.01.2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності, судова колегія вважає недоречним, оскільки судом першої інстанції доводи позивача з посиланням на зазначену правову норму враховані не були.

Разом з тим, судова колегія вважає правомірним прийняття контролюючим органом ППР № про застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 170 грн за несвоєчасно подану до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік.

За приписами п.179.1 ст.179 ПК України, платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.49.18.4 податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 01 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Пунктом 120.1 ст.120 ПК України, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, визначено, неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Отже,податкова декларація про майновий стан за 2017 рік мала бути подана позивачем не пізніше 01 травня 2018 року.

З акту перевірки та матеріалів даної справи вбачається що ОСОБА_1 подала декларацію про майновий стан та доходи за 2017 рік 17.10.2018, тобто з порушення встановленого законом строку.

У зв`язку із наведеним вірними є доводи апелянта про правомірність нарахування позивачу штрафних санкцій у розмірі 170 грн. Отже, ППР № є законним та не підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції надав невірну правову оцінку обставинам справи, в зв`язку з чим помилково вважав, що правопорушення по вказаному податковому повідомленню-рішенню є похідним від правопорушення в зв`язку із несплатою ПДФО.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.317 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання протиправним і скасування ППР № з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині.

Згідно з ч.4 ст.317 КАС України рішення суду щодо скасування ППР № та № підлягає зміні з підстав задоволення позову.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 14 листопада 2019 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 320, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі - задовольнити частково.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року - скасувати в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного Управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі від 16.07.2019 року № про застосування штрафних санкцій у сумі 170 грн.

Ухвалити в цій частині нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року в іншій частині, а саме в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного Управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі від 16.07.2019 № та № - змінити з підстав задоволення позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: І.Г.Ступакова