Справа № 120/1709/20-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 серпня 2020 р. Справа № 120/1709/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Кобильняк А.О.,

представника позивача: Опанасюка П.П.,

представників відповідача: Кухрівського О.В., Захарової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі відповідач, ГУ ДПС у Вінницькій області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ГУ ДПС у Вінницькій області прийнято податкові повідомлення - рішення № від 05.12.2019, яким збільшено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 221300,83 грн., та застосовано штрафну санкцію на суму 55325,21 грн., № від 05.12.2019, яким збільшено грошове зобов`язання з військового збору на суму 19441,74 грн., та застосовано штрафну санкцію на суму 4610,44 грн.

Зазначені податкові повідомлення - рішення прийняті за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих як додаткове благо при взаємовідносинах з АТ "Укрсиббанк" за період з 01.01.2018 р. по 31.12.2018 р.

Як зазначає позивач, 20.11.2007 року між ним та АТ "Укрисиббанк" було укладено кредитний договір №0, відповідно до якого за позивачем рахувалась кредитна заборгованість в сумі 92960,51 доларів США.

АТ "Укрсиббанк" направив позивачу повідомлення про анулювання боргу №64-22-33/81 від 16.08.2018 року, згідно якого кредитор простив позивачеві основний борг в сумі 44788,90 доларів США, що складає 1229449,03 грн. по курсу НБУ станом на 16.08.2018 року. Банківська установа подала до контролюючого органу податковий розрахунок за формою №1-ДФ за підсумками звітного періоду 2018 року, в якій відобразила всю суму прощеної заборгованості, що еквівалентно 1229449,03 грн., за курсом НБУ на дату винесення повідомлення про анулювання боргу. Це стало підставою для проведення відповідачем перевірки та прийняття рішень про донарахування позивачу грошових зобов`язань з ПДФО та військового збору. Водночас, на думку позивача, при цьому відповідачем було не правильно обчислено суму додаткового блага, що підлягає включенню до суми загального річного оподатковуваного доходу. Зокрема, як зазначає позивач, відповідач не взяв до уваги вимоги пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, внаслідок чого істотно завищив базу оподаткування та, відповідно, суми ПДФО та військового збору, що підлягають сплаті. Відтак позивач просить визнати протиправними та скасувати оспорюванні податкові повідомлення-рішення.

Ухвалою суду від 21.04.2020 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

У встановлений судом строк позивач подав до суду заяву з додатками, відповідно до яких недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою суду від 13.05.2020 відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Відповідачем 01.06.2020 подано до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вказує на те, що Головним управлінням ДПС у Вінницькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ПДФО і військового збору з доходів, отриманих як додаткове благо при взаємовідносинах з АТ "Укрсиббанк" за період з 01.01.2018 по 31.12.2018. За результатами перевірки виявлено, що в порушення вимог пп. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, ПК України позивач не подав податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік та не відобразив дохід, отриманий як додаткове благо в сумі 1229449,03 грн., та, в свою чергу, не сплатив податки з таких доходів. У зв`язку з цим були прийнятті податкові повідомлення-рішення рішення № від 05.12.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 276626,04 грн., в тому числі основне зобов`язання - 221300,83 грн., штрафні санкції - 55325,21 грн. та № від 05.12.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 23052,18 грн., в тому числі основне зобов`язання - 18441,74 грн., штрафні санкції - 4610,44 грн. Відтак, представник відповідача вважає, що ГУ ДПС у Вінницькій області податкові повідомлення - рішення прийняті законно та обґрунтовано (а.с. 43-44).

Ухвалою суду від 23.06.2020, за клопотанням представника позивача, відкладено підготовче засідання в справі на 11.08.2020.

30.06.2020 від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких він зазначає, що згідно з підпунктом "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2018 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

У пункті 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, зазначено, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Згідно з підпунктом 165.1.55. пункту 165.1. ст. 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Представник позивача наголошує, що під час проведення перевірки та винесення спірних податкових повідомлень - рішень відповідачем не було враховано процитовані вище приписи Податкового кодексу України, що призвело до арифметичних та методологічних помилок при визначенні об`єкту оподаткування та, як наслідок, помилкового обрахунку ПДФО та військового збору.

Усною ухвалою суду, занесеною у протокол судового засідання від 11.08.2020, закрито підготовче провадження та, відповідно до ч. 7 ст. 181 КАС України розгляд справи по суті було розпочато у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Представник позивача в судовому засіданні 11.08.2020 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечували та просили суд відмовити в його задоволенні з мотивів, наведених у відзиві на адміністративний позов.

Заслухавши усні пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив таке.

20.11.2007 між позивачем та АТ "Укрсиббанк" укладено кредитний договір №0, згідно з яким за позивачем станом на 16.08.2018 року рахувалась кредитна заборгованість на загальну суму 92960,51 доларів США.

16.08.2018 АТ "Укрсиббанк" було направлено позивачу повідомлення по анулювання зазначеного боргу (в порядку пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України), а саме суми основного боргу (кредиту) 44788,90 доларів США, що складає 1229449,03 грн. по курсу НБУ станом 16.08.2018; суми процентів 17519,61 доларів США, що складає 480910,84 грн. по курсу НБУ станом на 16.08.2018; суми штрафних санкцій (пені), які підлягають стягненню на підставі судового рішення 71888,49 грн. Також в повідомленні зазначено, що сума основного анульованого (прощеного) кредитором боргу є доходом позивача, отриманим як додаткове благо, з якого позивачу необхідно самостійно сплатити ПДФО та військовий збір, а також відобразити його у річній декларації з податку на доходи фізичних осіб ( а.с. 11-12 ).

За наслідком вивчення інформації, отриманої з Центральної бази даних ДРФО ДФС України, Вінницькою ОДПІ надіслано запит на адресу АТ "Укрсиббанк" №77611/10/02-32-50-06 від 15.05.2019 для підтвердження виплачених доходів і надання відповідних документів. На вищевказаний запит відповідачем отримано відповідь АТ "Укрсиббанк" від 28.05.2019 №14-2-02/29992, відповідно до якої підтверджено інформацію про суми виплачених (нарахованих) доходів ОСОБА_1 , та зазначено, що в 2018 році банком прощено позичальнику заборгованість на суму 44788,90 доларів США (основна сума кредиту), що еквівалентно 1229449,03 грн. за курсом НБУ на дату винесення повідомлення про анулювання боргу ( а.с. 49 - 53 ).

Посадовими особами ГУ ДПС у Вінницькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих як додаткове благо при взаємовідносинах з АТ "Укрсиббанк" за період з 01.01.2018 по 31.12.2018, результати якої оформлено актом перевірки №508/33/ НОМЕР_1 від 22.10.2019, яким зафіксовано порушення позивачем:

- абзацу "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 ПК України, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2018 рік на загальну суму 221300,83 грн.;

- п.п. 1.2, 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано військовий збір за 2018 рік на загальну суму 18441,74 грн.

Висновки акта перевірки ґрунтуються на тому, що у 2018 році позивач отримав дохід у вигляді додаткового блага в сумі 1229449,03 грн., що підтверджується інформацією, наданою АТ "Укрсиббанк" в податковому розрахунку за формою № 1ДФ про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб за ознакою " 126" - дохід, отриманий платником податку як додаткове благо. Разом з тим, вказаний дохід позивач не задекларував та не сплатив до бюджету відповідні суми ПДФО та військового збору.

На підставі висновків акту перевірки, 05.12.2019 Головним управління ДПС у Вінницькій області були прийняті податкові повідомлення - рішення: № від 05.12.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 276626,04 грн., в тому числі основне зобов`язання - 221300,83 грн., штрафні санкції - 55325,21 грн., № від 05.12.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 23052,18 грн., в тому числі основне зобов`язання -18441,74 грн., штрафні санкції - 4610,44 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про їх скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд керується наступним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України ( далі - ПК України ).

Розділом IV Податкового кодексу України врегульовано питання справляння податку на доходи фізичних осіб. Так, ст. 162 ПК України визначені платники зазначеного податку, зокрема, ними є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи (п.п. 162.1.1); податковий агент (п.п. 162.1.3).

Відповідно до ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є:

163.1.1. загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;

163.1.2. доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);

163.1.3. іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

База оподаткування податком на доходи фізичних осіб встановлена в ст. 164 ПК України. Так, відповідно до п.164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктами 164.1.1 - 164.1.2 визначено, що загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.54, 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні; додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПП України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

В силу вимог п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року.

Законом України від 9 квітня 2015 № 321-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань" підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 8 такого змісту: "Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Судом встановлено, що взаємовідносини позивача з АТ "Укрсиббанк" по кредитному договору від 20.11.2007 року припинились 16.08.2018 року після прийняття банком, як кредитором, рішення про анулювання позивачу кредитної заборгованості в сумі 44788,99 доларів США (основний борг). На дату прощення боргу в гривневому еквіваленті це становило 1229449,03 грн. за курсом НБУ. Саме з цієї суми доходу відповідач визначив грошові зобов`язання позивача з ПДФО та з військового збору.

Разом з тим, враховуючи положення підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, не вважається додатковим благом та не включається до складу місячного (річного) оподатковуваного доходу позивача частина прощеного кредиту в сумі 871 451,36 грн.:

(44 788,9 * 27,449) - (44 788,9 * 7,993) = 1 229 449,03 - 357 997,67 = 871 451,36 грн. (виходячи з офіційного курсу НБУ станом на 01.01.2014 - 7,993 гривні за 1 долар США, а станом на 16.08.2018 - 27,449 гривні за 1 долар США).

Згідно підпункту 165.1.55. пункту 165.1. ст. 165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 р. № 2246-УІІІ мінімальна заробітна плата на 01.01.2018 року становила 3723 грн.

Отже, враховуючи положення підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ЦК України, додатковим благом та, відповідно, оподатковуваним доходом є частина прощеного боргу в сумі 357 997,67 грн. - 930,75 грн. (25% мінімальної зарплати на 01.01.2018 року) = 357 066,92 грн.

Разом з цим, відповідачем при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень - рішень не вірно визначено суму додаткового блага, яка підлягає оподаткуванню.

Відповідач безпідставно не застосував положення пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України та не врахував, що до додаткового блага платника податків не включається сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що не була погашена, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року.

Таким чином, при анулюванні (прощенні) суми основного боргу щодо заборгованості, що виникла до 01.01.2014 і не була погашена до цієї дати, базою оподаткування податком з доходів фізичних осіб є додаткове благо платника податку, до якого належить сума основного боргу платника податку за фінансовим кредитом в іноземній валюті (сума боргу за тілом кредиту), яка не погашена до 1 січня 2014 року та яка перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року, яка прощена за самостійним рішенням кредитора, за мінусом різниці між сумою такого основного боргу в іноземній валюті, що визначається за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.01.2014.

Відтак, з метою правильного визначення бази оподаткування та, відповідно, сум грошового зобов`язання, що підлягають сплаті позивачем у зв`язку з отриманням доходу у вигляді додаткового блага, контролюючий орган повинен був перевірити отриману податкову інформацію та з`ясувати, зокрема, чи мав позивач суму основного боргу за кредитом перед банком, із неї яка сума основного боргу перед банком не була погашена позивачем станом на 01.01.2014; яка сума основного боргу анульована (прощена) банком, із неї яка сума анульованого (прощеного) основного боргу, що не була погашена позивачем станом на 01.01.2014; еквівалент анульованої (прощеної) у доларах США суми основного боргу у гривнях на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню за офіційним курсом НБУ, із неї: еквівалент анульованої (прощеної) у доларах США суми основного боргу у гривнях, що не була погашена позивачем станом на 01.01.2014, на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та еквівалент анульованої (прощеної) у доларах США суми основного боргу у гривнях, що не була погашена позивачем станом на 01.01.2014; різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року.

Разом з тим, під час проведення перевірки відповідач вищенаведеного алгоритму дій не здійснив, жодних заходів для з`ясування вищезазначених питань не вжив, хоча це мало істотне значення для надання правильних висновків за результатами перевірки.

Як наслідок, до складу загального річного оподатковуваного доходу позивача за 2018 рік було включено всю суму прощеного боргу, в тому числі суми, що відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України не вважаються додатковим благом. Відповідно, суми грошових зобов`язань позивача з ПДФО та військового збору були визначені помилково та істотно завищені.

Суд критично оцінює пояснення представників відповідача, що саме банк, а не податковий орган, мав визначити суму оподатковуваного доходу, з якої у позивача виникали податкові зобов`язання, оскільки в силу положень Податкового кодексу України саме на податковий орган покладено обов`язок визначити грошове зобов`язання платника податків у випадку самостійного не подання позивачем податкової декларації.

При цьому суд зауважує, що той факт, що банком при надані податкового розрахунку до податкового органу, не були враховані положення пункту 8 підрозділу 1 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, не впливає на податкові обов`язки позивача.

Дана правова позиція узгоджується із позицією, викладеною у рішенні Верховного Суду від 15.05.2018 р. у справі №К/9901/39873/18 (№821/1594/17).

Згідно зі статтею статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що оспорюванні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем без дотримання вимог чинного законодавства України та порушують майнові права та інтереси позивача, захищені статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відтак позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 05.12.2019 та № від 05.12.2019 належить задовольнити повністю.

Водночас суд зауважує, що повноваження щодо визначення суми грошових зобов`язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є дискреційним повноваженням таких контролюючих органів. Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності рішення передбаченим у законі критеріям, не повинен підміняти контролюючий орган та перебирати на себе його повноваження щодо нарахування платнику податків грошових зобов`язань та штрафних санкцій в інших розмірах.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим, а тому його слід задовольнити в повному обсязі.

Вирішуючи питання судових витрат, суд керується частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, та стягує на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 2996,80 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові - повідомлення рішення форми "Р" № від 05.12.2019 року та № від 05.12.2019 року, винесені Головним управлінням ДПС у Вінницькій області стосовно ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 2996,80 грн. (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто шість гривень 80 копійок ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач : ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Відповідач : Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ).

Рішення у повному обсязі виготовлено 21.08.2020.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна