Справа № 497/847/2020
Суддя: Кодінцева С. В.
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/847/2020
Провадження № 2-а/497/15/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.

за участю секретаря судового засідання - Бекметової Х.В.,

представника позивача - Янковської О.П.,

представника відповідача - Єфіменка С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Болград справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції м.Київ, Коновалова Анатолія Семеновича - поліцейського Департаменту патрульної поліції м.Київ про оскарження рішення у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

09.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищеназваним позовом про скасування постанови серії 1АВ № 00335781 від 21.06.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, складену поліцейським Департаменту патрульної поліції м. Києва Коноваловим Анатолієм Семеновичем (а.с.1).

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що він не керував т/з при вказаних в оскаржуваній постанові обставинах, оскільки він, позивач передав керування зазначеним т/з по довіреності в 2011 році третій особі ОСОБА_2 .

Оскільки з 2011 року він, позивач не керує і не користується цим т/з, а відтак і не вчиняв зазначене правопорушення, а тому його вина не встановлена.

Працівником поліції, під час розгляду даної справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови, не встановлено особу, яка безпосередньо несе адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, при вказаних в оскаржуваній постанові обставинах.

По твердженню позивача, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушення до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

З цих підстав, позивач просить постанову про накладення на нього, позивача адміністративного стягнення скасувати.

Ухвалою суду від 09.07.2020 року відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд на 17.07.2020 року о 15:00 годині (а.с.7), про що повідомлено сторонам (а.с.8). За клопотанням позивача витребувано у Агбун М.І., приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області копію довіреності від імені ОСОБА_1 (а.с.9).

15.07.2020 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. суду надано копію, засвідчену належним чином довіреності від 08.12.2011 року, зареєстрована в реєстрі за №8059 (а.с.11-12).

17 липня 2020 року на електронну пошту суду відповідачем спрямовано відзив на адміністративний позов (а.с.13-27), згідно якого представник відповідача категорично заперечує доводи позивача, та в задоволенні позову просить відмовити з огляду на наступне:

Правопорушення було зафіксоване технічним засобом Каскад 041-1219, який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги».

Інформація про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі є безоплатною та розміщена в мережі інтернет за посиланням, яке наводиться у відзиві.

Результатами автоматичної фіксації перевищення встановленої обмеження швидкості автомобілем DAEWOO LANOS, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є три фотокартки з зображенням транспортного засобу та відеозапис правопорушення (відеозапис правопорушення та три фотокартки з зображенням транспортного засобу, розміщені в мережі Інтернет за посиланням, яке також наводиться у відзиві. На фотокартках міститься вся необхідна інформація для встановлення факту вчинення правопорушення

Подані стороною відповідача докази відповідають вимогам статті 251 КУпАП, статтям 72, 73, 74, 75, 76 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) та відображають обставини, які описані в оскаржуваній постанові, одержані без порушення порядку встановленого законом, є достовірними та достатніми для притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП.

У відзиві представник відповідача навів нормативно-правове обґрунтування фіксації порушень Правил дорожнього руху в автоматичному режимі, посилаючись на положення: Конституції України, КУпАП, Закону України «Про національну поліцію», Правила дорожнього руху України.

По твердженню відповідача згідно ст.14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу.

Оскільки в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів в наявності є інформаціє лише про ОСОБА_1 , як власника автомобіля DAEWOO LANOS, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , то саме він і несе відповідальність за допущене порушення: перевищення встановленого обмеження швидкості руху.

Від представника позивача 17.07.2020 року надійшла заява про відкладення судового розгляду в зв`язку з необхідністю ознайомлення з відзивом відповідача (а.с.29, 30).

Ухвалою суду від 17.07.2020 року судовий розгляд по справі відкладено у зв`язку з необхідністю надання позивачу та його представнику Янковській Олені Петрівні часу для ознайомлення з відзивом відповідача та повторно призначено на 19.08.2020 року о 10:00 годині (а.с.32), про що повідомлені сторони (а.с.33).

17.07.2020 року судом отримано оригінал відзиву поштовим листом (а.с.34-45).

19.08.2020 року представник позивача подала суду відповідь на відзив (а.с.48-52), згідно якого надала додаткові пояснення щодо позовних вимог.

Представник у своїй відповіді посилалась на положення ст. 9 КУпАП, якою визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

А також те, що необхідною умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, тобто передбаченої нормами права сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення, що включає в себе: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт ; г) суб`єктивну сторону.

Об`єктивну сторону адміністративного правопорушення характеризують ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника. До них належать діяння (дія чи бездіяльність), їх шкідливі наслідки, причинний зв`язок між діяннями й наслідками, місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення проступку.

Представник позивача звертала увагу на конституційні засади, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Крім того, представник звернула увагу на рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03), що правопорушення яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Таким чином, лише особа яка вчинила правопорушення - особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, має нести адміністративну відповідальність, тобто особа, в розумінні положень ч.2 ст. 14-1, ст. 279-3 КУпАП.

В судове засіданні 19.08.2020 року позивач не прибув.

Представник позивача ОСОБА_1 - Янковська О.П. (а.с.53-54) підтримала доводи позивача, та пояснення викладені у відповіді на відзив відповідача. Наполягала на задоволенні позовних вимог. Пояснила, що станом на 21.06.2020 року позивач ОСОБА_1 не був належним користувачем транспортного засобу DAEWOO LANOS, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки згідно довіреності від 08 грудня 2011 року, посвідченої Агбун М.І., приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області, зареєстрованої в реєстрі за №8059, передав розпорядження: з правом керування та тимчасового виїзду за кордон … ОСОБА_2 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 . Дана довіреність є чинною, та не відмінена і не скасована.

Тому, належним користувачем т/з DAEWOO LANOS, д/н НОМЕР_1 на відповідній правовій основі є ОСОБА_2 ..

Той факт, що позивач не керував, і не міг керувати цим т/з 21.06.2020 року о 17:09 годині за адресою: М05 Київ-Одеса 15+740 підтверджується довідками Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропрайм Холдинг»:

- від 08.08.2020 року № 32 про те, що позивач ОСОБА_1 дійсно працює в ТОВ «Агропрайм Ходинг» на посаді робітника з комплексного обслуговування сільськогосподарського виробництва дільниці «Жовтнева» с.Каракурт» з 28.09.2019 року;

- від 08.08.2020 року №31 про те, що ОСОБА_1 , 21.06.2020 року о 08:00 годині заступив на зміну (24 години) до 08:00 години 22.06.2020 року (а.с.50).

Тобто позивач фізично не міг і не був у тому місці, що зазначене в постанові.

Представник позивача звернула увагу, що станом на час передачі позивачем транспортного засобу третій особі ОСОБА_2 на підставі довіреності 08 грудня 2011 року такої норми як ст.14-2 КУпАП не існувало, лише 14.07.2015 року були внесені зміни в КУпАП, а застосування фіксації порушень ПДР в автоматичному режимі взагалі розпочалося 01.06.2020 року, а тому на даний час позивач позбавлений можливості внести відповідні зміни у довіреність від 08.12.2011 року, а тим паче, що для цього потрібна згода третьої особи ОСОБА_2 .

Суб`єктом вказаного правопорушення як належний користувач є ОСОБА_2 , який на відповідній правовій підставі керує, розпоряджається зазначеним т/з, а тому позивачем він був залучений до участі у розгляді цієї справи у якості третьої особи, і був сповіщений судом належним чином. Втім жодних заперечень на спростування доводів позивача до суду не подав.

Усі зазначені обставини і надані суду докази, на думку представника позивача є достатніми, належними і допустимими, які спростовують винуватість позивача ОСОБА_4 у вчинення правопорушення про яке зазначено в постанові від 21.06.2020 року серії ІАВ №00335781.

Позивач ОСОБА_1 не може нести адміністративну відповідальність за те, що він фактично не вчиняв.

З цих підстав представник позивача просила адміністративний позов задовольнити, постанову від 21.06.2020 року серії ІАВ №00335781 - скасувати, провадження по справі закрити.

Відповідачі про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином (а.с.46).

Представник позивача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Єфіменко Сергій Сергійович (а.с.56-57) підтримав відзив, поданий суду, наполягав на задоволенні позовних вимог. Заперечуючи доводи позивача пояснив, що ДПП не погоджується з доводами позивача, та категорично заперечує. 21.06.2020 року було допущено перевищення встановленої швидкості руху т/з DAEWOO LANOS, д/н НОМЕР_1 , що зафіксовано в автоматичному режимі. Оскільки згідно Єдиного Державного реєстру користувачів т/з власником цього автомобілю значиться ОСОБА_1 , то саме він несе відповідальність за допущене порушення, та відповідно постанова винесена на ім`я ОСОБА_1 .. Усі докази допущеного правопорушення містяться у вільному доступі в мережі Інтернет: файл з фіксацією правопорушення, три фотознімки. Аналіз зазначених доказів дає можливість зрозуміти, що факт перевищення швидкості руху т/з DAEWOO LANOS, д/н НОМЕР_1 - доведено.

14.02.2015 року були внесені зміни в КУпАП, та доповнено кодекс ст.14-2, яка визначає, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу.

Відомості про належного користувача були перевірені поліцейським в Єдиному державному реєстру транспортних засобів, яким виявився ОСОБА_1 , відомості про іншу особу в реєстрі відсутні, тому постанова була складена саме на ОСОБА_1 .. Поліцейський, який зафіксував правопорушення у вигляді перевищення швидкості руху не зобов`язаний доводити і встановлювати особу, яка перебувала за кермом т/з, що допустив порушення.

Про зміни, що були внесені в законодавство щодо відповідальності власників т/з за порушення зафіксовані в автоматичному режимі здійснювалися повідомлення в засобах масової інформації та на телебаченні. Тому позивач мав змогу, звернутися з заявою до уповноваженого органу про внесення відомостей про належного користувача т/з DAEWOO LANOS, д/н НОМЕР_1 , однак допустив недбалу бездіяльність.

Представник відповідача посилався на положення ст.1187 ЦК України згідно якої джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Тому навіть лише факт володіння транспортним засобом породжує певні права та обов`язки осіб, за якими зареєстрований транспортний засіб. Наявність зазначених додаткових ознак, характерних для фізичної або юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, вимагає віднесення їх до спеціальних суб`єктів адміністративного правопорушення.

Також представник заперечував посилання позивача на практику ЄСПЛ, оскільки на його думку, жодне із наведених рішень не стосується аналогічного порушення, та не відносять до такої категорії справ.

Звернув увагу, що позивачем не було вчинено будь-яких дій відповідно до ст.279-3 КУпАП щодо звільнення його від відповідальності.

На підставі наданих пояснень, представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

У судове засідання третя особа ОСОБА_2 не прибув, хоча був сповіщений належним чином (а.с.47), причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, пояснень до суду не надсилав.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши аргументи позивача, заперечення представника відповідача, та відповідні положення Конституції України, Правил дорожнього руху України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства, Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», «Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі» суд дійшов до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до частини 2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

В ч.1 ст. 5 КАС України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст.288 КУпАП постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Судом встановлено, що поліцейським Департаменту патрульної поліції м. Києва Коноваловим Анатолієм Семеновичем21.06.2020 року винесено постанову серії 1АВ №00335781 про накладення адміністративного стягнення відносно позивача у вигляді штрафу в розмірі 255.00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення 1АВ № 00335781 від 21.06.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме за те, що 21.06.2020 року невизначена особа, керуючи транспортним засобом «DAEWOO LANOS», реєстраційний № НОМЕР_2 , за адресою М05 Київ - Одеса 15+740 перевищила встановлене обмеження швидкості руху, чим порушила п.12.9. «б» ПДР України.

Таким чином, ОСОБА_1 як власника вищезазначеного т/з за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255.00 гривень.

Зазначену постанову позивач ОСОБА_1 отримав 03.07.2020 року, та 09.07.2020 року подав названий адміністративний позов до суду (а.с.1).

З досліджених документів, судом було встановлено, що правопорушення було зафіксоване технічним засобом Каскад 041-1219, та в постанові зазначено, що технічний засіб пройшов повірку, термін дії якого до 29.04.2021 року.

Разом з цим, представником відповідача суду не надано документів, підтверджуючих, що дійсно вказаний технічний засіб пройшов повірку, та що він відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги».

Суду не було надано експертного висновку про відповідність комплексу «КАСКАД» вимогам нормативних документів з технічного захисту інформації, та підтвердження, що він зареєстрований в Адміністрації Державної Служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, що комплекс «КАСКАД» введений в експлуатацію, як складова частина Системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі, що комплекс пройшов необхідні тестування та має дозвільні документи на їх використання.

Витяг з офіційного вебсайту Департаменту патрульної поліції з розміщеною інформацією про встановлені технічні засоби (прилади контролю) - також суду не надано.

Відповідачем до відзиву додано виключно інформацію про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі у вигляді трьох фотокарток з зображенням автомобілю «DAEWOO LANOS», реєстраційний № НОМЕР_2 .

На фотознімках міститься інформація для встановлення факту вчинення правопорушення, а саме:

- дата та час вчинення правопорушення;

- місце вчинення правопорушення;

- географічні координати місця вчинення правопорушення;

- фотофіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку;

- швидкість руху автомобіля, км/год;

- обмеження (перевищення) швидкості, км/год;

- напрямок руху автомобіля.

Разом з цим, для повноти інформації необхідної для однозначного висновку про вчинене правопорушення, відповідачем не надано суду інформації підтверджуючої наявність дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год», а також дорожніх знаків 5.70 «Фото- відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» на ділянці дороги автошляху М05 Київ-Одеса 15+740 км.

При цьому представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що оскільки позивач в адміністративному позові не зазначав про відсутність зазначених знаків в місці вчинення правопорушення, а тому і не має необхідності зазначене доводити суду.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених нею завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 52 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку.

Пунктом 12.9.б) Правил дорожнього руху України визначено, що забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Кодексом України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 р. № 8073-X (КУпАП), а саме ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, … - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ч.2 ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Також, слід врахувати, що відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 596-VIII від 14 липня 2015 року було доповнено КУпАП статтями щодо порядку притягнення осіб до адміністративної відповідальності за правопорушення зафіксовані в автоматичному режимі, а також внесені зміни до інших профільних законів.

Відповідними змінами КУпАП доповнено статтею 14-2, якою впроваджено поняття відповідальної особи, на яку покладено відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані в автоматичному режимі.

Так, згідно ст.14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, … звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі встановлюються статтями 279-1 - 279-4 КУпАП та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі» затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 13 січня 2020 року № 13.

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, …, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 5 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі №13 від 13.01.2020 року, уповноважений поліцейський під час опрацювання матеріалів автоматичної фіксації з використанням Системи з`ясовує наступне:

1) наявність фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках (відеозаписі) в інформаційному файлі;

2) відповідність символів номерного знака транспортного засобу на отриманих фотознімках (відеозаписі) символам, розпізнаним Системою;

3) наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб;

4) відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із Системи;

5) наявність у Системі інформації про те, що до моменту вчинення правопорушення зафіксований транспортний засіб вибув з володіння відповідальної особи внаслідок протиправних дій інших осіб або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать цьому транспортному засобу;

6) наявність та повноту інформації про відповідальну особу зафіксованого транспортного засобу, а в разі фіксації транспортного засобу зареєстрованого за межами України - інформації про особу, яка ввезла його на територію України;

7) наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як в тексті позовної заяви, відповіді на відзив, так і в судовому засіданні представник позивача вказує, що в діях позивача Г.П. відсутня вина, як елемент суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

З метою перевірки доводів позивача, за його ж клопотанням судом було витребувано довіреність від 08.12.2011 року, посвідчену Агбун М.І., приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області, зареєстрована в реєстрі за № за №8059 (а.с.11-12).

Згідно цієї довіреності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передав ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , що є третьою особою у справі, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору терміном на десять років, строком до 08.12.2021 року право розпоряджатися: з правом керування та тимчасового виїзду за кордон, зняти з обліку в органах ДАІ, здавати в оренду, продати у встановленому законом порядку, заставляти в забезпечення своїх зобов`язань, з правом проходження техогляду, належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане м. Болград б РЕВ ДАІ УДАІ ГУ МВС України в Одеській області 20.04.2010 року, автомобіль марки DAEWOO LANOS TF69Y, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_4 , Тип легковий седан, реєстраційний № НОМЕР_5 .

Для цього надав право подавати від свого імені заяви у відповідні установи, отримувати необхідні довідки та документи, укладати усі передбачені чинним законодавством угоди, підписати договір купівлі-продажу, застави, оренди, одержати гроші які йому належатимуть, розписуватися за нього, подавати від ого імені будь-які заяви, про належність йому транспортного засобу на праві приватної власності, представляти його інтереси в органах Державтоінспекції, органах митниці чи в будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування з питань, пов`язаних з експлуатацією, технічним оглядом, техобслуговуванням, ремонтом транспортного засобу, заміни вузлів та агрегатів, номерних знаків, отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію ТЗ, заповнювати митні декларації, сплачувати державне мито, податок з доходів фізичних осіб у разі укладання договорів відчуження і інші збори, укладати договори обов`язкового страхування цивільної відповідальності, у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті дорожньої-транспортної пригоди чи заподіяння шкоди повіреною особою іншим транспортним засобам під час управління автомобілем як джерелом підвищеної небезпеки, укладати, якщо в тому буде необхідність від його імені угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати за такими угодами грошові суми у розмірах згідно із калькуляціями, актами, експертними висновками тощо; вирішувати будь-які інші питання, які можуть виникнути у взаємовідносинах з третіми особами в процесі реалізації наданих цією довіреністю повноважень, а також виконувати усі інші дії, пов`язані з цією довіреністю (а.с.11-12).

На час передачі ОСОБА_1 зазначеного транспортного засобу гр. ОСОБА_2 , КУпАП не містив положень щодо адміністративної відповідальності за порушення, зафіксовані в автоматичному режимі, які були прийняті набагато пізніше: 14.07.2015 року, а запуск системи автоматичної фіксації порушень Правил дорожнього руху розпочався 01.06.2020 року.

Позивач ОСОБА_1 не знав і не міг знати про те, що в майбутньому відбудуться такі зміни в законодавстві, і що це негативно вплине на його права та обов`язки.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 передав управління належним йому транспортним засобом на відповідній правовій підставі, оформивши довіреність, яка посвідчена нотаріально.

Тому, належним користувачем т/з DAEWOO LANOS, д/н НОМЕР_1 на відповідній правовій основі є ОСОБА_2 ..

Той факт, що позивач не керував, і не міг керувати цим т/з 21.06.2020 року о 17:09 годині за адресою: М05 Київ-Одеса 15+740 підтверджується довідками Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропрайм Холдинг»:

- від 08.08.2020 року № 32 про те, що позивач ОСОБА_1 дійсно працює в ТОВ «Агропрайм Ходинг» на посаді робітника з комплексного обслуговування сільськогосподарського виробництва дільниці «Жовтнева» с.Каракурт» з 28.09.2019 року;

- від 08.08.2020 року №31 про те, що ОСОБА_1 , 21.06.2020 року о 08:00 годині заступив на зміну (24 години) до 08:00 години 22.06.2020 року (а.с.50).

Тобто позивач фізично не міг і не був у тому місці, що зазначене в постанові.

Як вбачається з постанови серії 1АВ № 00335781 дійсно встановлено факт перевищення встановленого обмеження швидкості особою, яка керувала т/з DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , проте не є доведена саме вина позивача, що прямо суперечить одній із норм викладених у ст. 280 КУпАП.

Стаття 279-3 КУпАП регламентує можливість звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Однією з підстав звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі є встановлення належного користувача транспортного засобу.

Постановою Кабінету Міністрів України затверджено «Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» від 14 листопада 2018 року № 1197 (надалі Порядок), яким визначено процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу.

Належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, … або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до п.п. 3 пункту 3 Порядку підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є:

- оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом.

Однин із наступних розділів зазначеного Порядку містить положення про порядок «Внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, на якого власник оформив нотаріально посвідчену довіреність на право користування транспортним засобом».

А саме згідно п.27 - внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, на якого власник оформив нотаріально посвідчену довіреність на право користування транспортним засобом, здійснюється у сервісному центрі МВС за заявою належного користувача.

Пункт 28. До сервісного центру МВС подаються:

1) заява за формою згідно з додатком 3;

2) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

3) документ, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України чи спеціальний статус особи;

4) довідка про реєстрацію місця проживання - у разі відсутності в документі, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України чи спеціальний статус особи, відомостей про зареєстроване місце проживання на території України;

5) довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб);

6) довідка про звернення за захистом в Україні (для осіб, які звернулися із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту);

7) відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

8) посвідчення водія, яке підтверджує право керування транспортним засобом відповідної категорії, який зазначено у заяві, - якщо право керування підтверджується посвідченням водія іноземної держави;

9) нотаріально посвідчена довіреність на право користування транспортним засобом.

Пункт 29 - внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, на якого власник оформив нотаріально посвідчену довіреність на право користування транспортним засобом, здійснюється також через веб-додаток, розміщений на офіційному веб-сайті Головного сервісного центру МВС, шляхом заповнення електронної заяви за формою згідно з додатком 3 із застосуванням кваліфікованого електронного підпису належного користувача та прикріпленням до такої заяви відсканованої нотаріально посвідченої довіреності.

Таким чином, зазначені положення вказаного Порядку чітко визначають, що усі дії про внесення належного користувача транспортного засобу мав би здійснити саме користувач т/з, а не його власник.

В даному випадку, вказані дії мав би зробити гр. ОСОБА_2 , на ім`я якого була оформлена нотаріально посвідчена довіреність.

А відтак, безпідставними є твердження представника відповідача, що

- суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й формі необережності,

- в даному випадку тільки позивач, як особа за якою зареєстровано транспортний засіб, має право визначати, як використовувати транспортний засіб: особисто або передавати право керування іншим особам,

- позивач ОСОБА_1 , за яким зареєстровано транспортний засіб (джерело підвищеної небезпеки) міг та повинен був передбачити наслідки, які настали внаслідок перевищення даним автомобілем встановлених обмежень швидкості руху.

Суд вважає, дані твердження представника відповідача такими, які суперечать та не відповідають положенням названого Порядку.

У відповідності до вимог ст. 9 Конституції України та Закону України «Про ратифікацію Конвенції» від 17.07.1997 року, Конвенція про захист прав людини та основних свобод та протокол до неї, є частиною національного законодавства України. Вимогами ст. 6 ЄКПЛ та ст. 2-4 Протоколу № 7 до Конвенції, які застосовуються і при розгляді справ про адміністративне правопорушення, закріплено право особи на справедливий суд, що включає в себе право на доступ до матеріалів справи, право на захист та юридичну допомогу, право на надання доказів, проведення експертизи та залучення свідків, право бути повідомленим про час та місце слухання справи та присутнім при розгляді його справи судом. Та основне те, що особа має право бути негайно і детально проінформована зрозумілою для нього мовою компетентним органом державної влади про характер та причини обвинувачення, мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту та захищати себе особисто чи використовувати захисника.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Керуючись положеннями вищевказаних законів, КАС Україні та в контексті Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою (ст. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина , її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов`язком держави (ст. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними (ст. 21).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Приймаючи до уваги, що доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України відповідачем не надано, в судовому засіданні встановлено належного користувача т/з DAEWOO LANOS, реєстраційний № НОМЕР_1 , яким є ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 , скасування оспорюваної постанови із закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, але позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід ІІ групи, а тому судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 91, 241-246, 250, 251, 255, 268, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції м.Київ, Коновалова Анатолія Семеновича - поліцейського Департаменту патрульної поліції м.Київ про оскарження рішення у справі про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 1АВ № 00335781 від 21.06.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч.1 ст.122 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 21.08.2020 року.

Суддя ____________ С.В.Кодінцева