Справа № 185/726/20(2-а/185/24/20)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2020-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 серпня 2020 року м. Дніпросправа № 185/726/20(2-а/185/24/20)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області від 30 червня 2020 року в адміністративній справі №185/726/20 (головуючий суддя Головін В.О.) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Стратулата Олександра Володимировича, (третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України) про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 20.01.2020 року звернувся до Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області з позовом до Інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №4 УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Стратулата О.В., в якому просив визнати дії відповідача протиправними, скасувати постанову серії ЕАК №1838235 від 08.12.2019 року, про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП в розмірі 425,00 гривень, провадження в адміністративній справі закрити.

В обґрунтування позову зазначено, що інспектор зупинив позивача під час руху і не був присутнім перед початком руху автомобіля, бо початок руху був в іншому населеному пункті. Будь-яких доказів, які б доводили факт того, що водій не користувався попереджувальними сигналами при початку руху чи його зміні не існує. Крім того у постанові зазначено, що водій після зупинки на вимогу поліцейського не увімкнув аварійної світлової сигналізації. Частина 2 статті 122 Кодексу передбачає відповідальність за порушення правил передбаченими розділом 9, а саме п.9.9 ПДР користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. Позивач вважає, що інспектор неправильно кваліфікував його дії, за дане правопорушення передбачена відповідальність за ст.125 КУпАП.

Рішенням Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області від 30 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права; недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Учасники справи повідомлені належним чином про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1838235 від 08.12.2019 року до ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Згідно постанови 08.12.2019 року об 11.21 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом HYNDAI IX35, держ. Номер НОМЕР_1 перед початком руху поза межами населеного пункту не увімкнув ближнього світла фар чи денних ходових вогнів, після зупинки на вимогу поліцейського не увімкнув аварійної світлової сигналізації, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.5).

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 оскаржив її до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови.

Суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги виходить з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Оцінюючи правомірність дій відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною першою статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5рп/15 роз`яснено положення частини першої статті 276 КУпАП стосовно змісту словосполучення «за місцем його вчинення». Зазначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Таким чином зазначеним рішенням роз`яснено, що словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення правил дорожнього руху, передбачені частиною другою статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Стратулат О.В. є уповноваженим працівником Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області і має спеціальне звання «лейтенант поліції», а тому має повноваження розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачені частиною другою статті 122 КУпАП, які вчиняються на території Дніпропетровської області.

Також суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною п`ятою статті 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, нормами статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, навіть якщо особа оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення.

Стосовно суті порушення колегія суддів зазначає наступне.

Особи, які порушують Правила, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством (п. 1.9 Правил).

Як зазначалось вище, згідно постанови 08.12.2019 року об 11.21 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом HYNDAI IX35, держ. Номер НОМЕР_1 перед початком руху поза межами населеного пункту не увімкнув ближнього світла фар чи денних ходових вогнів, після зупинки на вимогу поліцейського не увімкнув аварійної світлової сигналізації, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн..

Відповідно до п.9.8 Правил дорожнього руху України з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар. В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що інспектор зупинив позивача під час руху і не був присутнім перед початком руху автомобіля, бо початок руху був в іншому населеному пункті, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки в даному випадку словосполучення «перед початком руху» має на увазі не початок руху транспортного засобу після зупинки, а початок руху транспортного засобу при виїзді за межі населеного пункту, тобто перед початком руху поза межами населеного пункту.

В матеріалах справи наявний відеозапис наданий відповідачем, на якому зафіксовані обставини вчинення водієм правопорушення та складання постанови про адміністративне правопорушення (а.с.46).

З відеозапису вбачається, що автомобіль під керуванням позивача рухався по автодорозі без ввімкненого ближнього світла фар або ходових вогнів. Після зупинки працівником поліції, водій неввімкнув світлову сигналізацію. При складанні постанови, інспектор роз`яснив водію його права, передбачені законом. Відповідач особисто складав постанову за допомогою технічних засобів в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв і неодноразово пропонував позивачу отримати вказану постанову.

Відеофіксація проводилася з двох відеокамер, що чітко вбачається з відеозапису. Камери знаходилися у працівників поліції, в тому числі особисто у відповідача.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач дійсно порушив Правила дорожнього руку та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції не виявлено будь-яких порушень відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.280 КУпАП, форма та зміст постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача в повному обсязі відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема нормам КУпАП.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що під час складання постанови по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги зазначені вище обставини, відсутні підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки позивач порушив ПДР, а тому на позивача відповідачем правомірно накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., тобто в межах санкції зазначеної норми КУпАП.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області від 30 червня 2020 року в адміністративній справі №185/726/20 залишити без задоволення.

Рішення Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області від 30 червня 2020 року в адміністративній справі №185/726/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак