Справа № 640/24879/19
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Федотова І.В., Сорочка Є.О.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги ОСОБА_1 та приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Турчина Андрія Анатолійовича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Турчина Андрія Анатолійовича, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Турчина Андрія Анатолійовича (далі - відповідач), третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 05 вересня 2019 року ВП №6080261.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач та третя особа подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянтів, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зокрема, у апеляційних скаргах апелянти зазначили, що з метою виконання обов`язку щодо вжиття передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень задля ефективного і своєчасного виконання ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 22.11.2019 року, яка підлягала негайному виконанню, приватним виконавцем в межах відкритого виконавчого провадження було вжито відповідні заходи, а саме опис та накладення арешту на майно боржника.

Апелянти вважають, що суд першої інстанції необґрунтовано скасував оскаржувану постанову, оскільки єдиною підставою для цього слугувало порушення приватним виконавцем порядку передачі на зберігання описаного та арештованого майна. Проте, жодних порушень вчинених приватним виконавцем при арешті майна судом не встановлено.

У відзиві на апеляційні скарги позивач зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому рішення є законним та обґрунтованим.

29.07.2020 року на адресу суду від представника третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що вона, як представник особи, що подала апеляційну скаргу, 12.08.2020 року задіяна в іншому судовому процесі у справі №910/10967/19, а тому не зможе забезпечити свою явку в судове засідання у даній справі.

10.08.2020 року на адресу суду від приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Турчина Андрія Анатолійовича також надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Вказане клопотання обґрунтовано тим, що згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 року №338-р «Про переведення єдиної державної системи цивільного захисту у режим надзвичайної ситуації» на всі території України введено режим адаптивного карантину до 31 серпня 2020 року. Крім того, зазначено, що приватним виконавцем в період з 06 по 16 серпня 2020 року запланована чергова відпустка.

Розглянувши вказані клопотання, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів враховує, що вказані представником третьої особи та відповідачем у поданих клопотаннях причини неможливості явки у судове засідання 12 серпня 2020 року є поважними. Водночас, положення пункту 2 частини третьої статті 205 КАС України передбачають, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

За приписами частини 7 статті 287 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Колегія суддів також зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-IX від 30 березня 2020 року до статті 195 КАС України внесено зміни, відповідно до яких учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Крім того, третя особа з огляду на відсутність у його адвоката можливості взяти участь у розгляді справи не був позбавлений права уповноважити на участь (особисто або з використанням власних технічних засобів) у судовому засіданні, призначеному на 12 серпня 2020 року, іншого представника або взяти участь особисто.

Втім, третя особа, його представник та відповідач наданими КАС України процесуальними правами не скористались.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання представника третьої особи та відповідача не підлягають задоволенню, оскільки нормами КАС України передбачено особливості розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ та встановлено скорочені строки їх розгляду, а неприбуття у судове засідання учасника справи не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Турчина Андрія Анатолійовича перебувало виконавче провадження ВП № 60802619 з примусового виконання ухвали Шевченківського районного суду м.Києва про забезпечення позову від 22.11.2019 року у справі № 761/44057/19 шляхом накладення арешту в цілому на транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, МОДЕЛІ G 500, рік випуску - 2011, номер шасі НОМЕР_1 , колір - сірий, та заборони його експлуатації.

05.12.2019 року приватним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №60802619 з виконання вказаної ухвали суду та постанову про опис та накладення арешту на майно - транспортний засіб марки MERSEDES-BENZ, МОДЕЛЬ G 500, рік випуску - 2011, номер шасі НОМЕР_1 , колір - сірий, що належить божнику - ОСОБА_2 .

Вважаючи протиправними дії приватного виконавця щодо накладення арешту на майно, а відповідну постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02.06.16 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (в редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі - Закон № 1404-VIII).

Згідно ч.5 ст.56 Закону № 1404-VIII про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Частиною 1 статті 58 Закону № 1404-VIII передбачено, що майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов`язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання).

Зберігач може користуватися майном, переданим йому на зберігання, якщо проти цього не заперечує стягувач (щодо рухомого майна) або якщо особливості такого майна не призведуть до його знищення чи зменшення цінності внаслідок користування (ч.2 ст.58 Закону № 1404-VIII).

У разі якщо зберігачем призначено іншу особу, крім боржника або члена його сім`ї, вона може одержувати за зберігання майна винагороду, розмір та порядок виплати якої визначаються договором між зберігачем та виконавцем (ч.3 ст.58 Закону № 1404-VIII).

У відповідності до п.10 розділу VIII "Порядок звернення стягнення на майно боржника" Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5), після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані:

-назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо);

-якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису;

-якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування;

-прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач);

-відмітка про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт;

-якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження;

-відмітка про роз`яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця;

-зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Згідно ч.6 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов`язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що описане та арештоване майно на виконання рішення про забезпечення позову передається боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання).

При цьому, у постанові про опис та арешт майна боржника вказуються: прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач); відмітка про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт; якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження.

В даному випадку, приватний виконавець Турчин А.А. в оскаржуваній постанові про опис та арешт майна від 05 грудня 2019 року ВП №6080261 зазначив особою, якій передається на зберігання арештований транспортний засіб замість боржника ( ОСОБА_2 ), як це передбачено вимогами ст.58 Закону України «Про виконавче провадження», стягувача ( ОСОБА_1 ).

Колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази відмови позивача, як боржника, від прийняття на зберігання арештованого майна, а саме: транспортний об`єкт марки MERSEDES-BENZ, МОДЕЛЬ G 500, рік випуску - 2011, номер шасі НОМЕР_1 , колір - сірий.

Крім того, в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2019 року у справі №761/44057/19 також не зазначено особу, якій приватний виконавець Турчин А.А. мав передати на зберігання арештований транспортний засіб.

Враховуючи те, що оскаржувана постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника прийнята приватним виконавцем Турчиним А.А. з порушенням вимог статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для визнання протиправною та скасування постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 05 вересня 2019 року ВП №6080261.

Аналізуючи всі доводи апеляційних скарг, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

В даному випадку доводи апеляційних скарг зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційні скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у відзивах на позовну заяву та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення дотримано норми матеріального права, що стало підставою для правильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Турчина Андрія Анатолійовича залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 19.08.2020 року.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: І.В. Федотов

Є.О.Сорочко