Справа № 120/3579/20-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2020-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 р. Справа № 120/3579/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Слюсар О.О.

представника позивача: Побережної С.М.

представника відповідача: Киричук В.Ф.

третьої особи: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Вінницького районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення штрафу

ВСТАНОВИВ:

24.07.2020 року до Вінницького окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2 ) до Вінницького районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі відповідач) про скасування постанови про накладення штрафу від 08.07.2020 року ВП № 56635278.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані неправомірними, на думку позивача, діями відповідача щодо неналежного розподілу сплачених позивачем на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів між двома виконавчими провадженнями, що в кінцевому рахунку призвело до визначення неправильної суми заборгованості по виконавчому провадженні ВП № 56635278. За таких обставин позивач вважає прийняту відносно нього 08.07.2020 року постанову про накладення штрафу в розмірі 30% від суми заборгованості від сплати аліментів незаконною, у зв`язку з чим і оскаржує її в судовому порядку.

Ухвалою суду від 11.08.2020 року вказану позовну заяву після усунення позивачем її недоліків прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, з урахуванням особливостей, визначених ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Справа призначена до судового розгляду на 19.08.2020 року. Цією ж ухвалою судом додатково витребувано у відповідача належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 56635278.

Повідомлення учасників про розгляд справи, а також направлення позовної заяви та доданих до неї документів здійснено судом з особливостями, визначеними статтями 268, 269, 287 КАС України для розгляду справ з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби.

18.08.2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на його необґрунтованість. Окрім того, представник відповідача також посилається на пропущення позивачем десятиденного строку оскарження постанови від 08.07.2020 року ВП № 56635278, встановленого ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

19.08.2020 року у судовому засіданні представником відповідача долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 56635278. Разом із тим, після ознайомлення із вказаними доказами, суд дійшов висновку, що прийняте у даній справі рішення може вплинути на права та інтереси ОСОБА_1 , як стягувача за даним виконавчим провадженням, у зв`язку з чим ухвалою суду від 19.08.2020 року ОСОБА_1 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Наведені обставини слугували підставою для відкладення розгляду справи на 21.08.2020 року.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та додатково звернула увагу суду, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020 року по справі № 120/375/20-а скасовано попередню постанову відповідача про накладення штрафу від 27.06.2019 року в межах виконавчого провадження ВП № 56635278 з підстав неправильного визначення суми заборгованості позивача по сплаті аліментів. Таким чином представник позивача вважає, що і в цьому випадку прийнята відповідачем постанова також має бути скасована, оскільки порядок розрахунку боргу за позивачем жодних змін не зазнав.

Представник відповідача як і третя особа в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на його безпідставність. Вказують, що ОСОБА_2 не сплачує аліменти на утримання ОСОБА_1 за виконавчим листом Козятинського міськрайонного суду Вінницької області № 133/335/18, у зв`язку з чим за ним існує значна заборгованість, яка перевищує суму відповідних платежів понад 2 роки, що є підставою згідно ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» для накладення на боржника штрафу. За таких обставин просять суд в позові відмовити.

Заслухавши представників сторін, а також третю особу, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено, що на виконанні у Вінницькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває виконавче провадження № 56635278 з виконання виконавчого листа № 133/335/18, виданого 30.05.2018 року Козятинським міськрайонним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно на її утримання до досягнення дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років (до 02.10.2020 року), починаючи з 15.02.2018 року.

Як зазначає відповідач, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 30.06.2020 року за боржником наявна заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів понад два роки та становить 40338,41 грн. За таких обставин головним державним виконавцем Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Щегловою О.М. винесено постанову від 08.07.2020 року ВП № 56635278 про накладення на боржника - ОСОБА_2 штрафу на користь стягувача згідно ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у розмірі 30% від загальної суми заборгованості зі сплати аліментів, що становить 12 101,52 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням державного виконавця, позивач звернувся до суду.

При вирішенні даної справи суд в першу чергу звертає увагу на те, що згідно із наданих позивачем доказів, а саме копії титульної сторони поштового конверту направленого Вінницьким районним відділом ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), оскаржувана постанова державного виконавця була отримана позивачем поштою 10.07.2020 року, про що свідчить інформація з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" (штрихований ідентифікатор: 001).

Даний адміністративний позов поданий позивачем (зданий на пошту) 20.07.2020 року та надійшов до суду 24.07.2020 року, що також підтверджується відомостями із поштового конверта та електронного сервісу відстеження поштових відправлень (штрихований ідентифікатор: 77). Тобто визначений статтею 287 КАС України десятиденний строк звернення до суду позивачем не пропущено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 30 Закону N 1404-VIII визначено, що виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Відповідно до частини 2 статті 74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 Закону Про виконавче провадження» (тут і надалі в редакції Закону України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання)». Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 71 цього Закону виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Частиною 4 статті 71 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Згідно із частиною 8 статті 71 Закону №1404-VIII спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Як зазначено у частині 14 статті 71 Закону № 1404-VIII за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Тобто, правовою підставою для накладення на боржника штрафу згідно вказаної норми, є наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за певний період.

Як зазначає відповідач, станом на 30.06.2020 року за боржником існує заборгованість зі сплати аліментів в сумі 40338,41 грн., що перевищує суму відповідних платежів понад два роки (1500 грн. х 24 місяці =36000 грн.).

Однак, на переконання суду, на час розгляду даної справи визначені відповідачем обставини не можуть вказувати на правомірність винесення постанови про накладення штрафу від 08.07.2020 року, з огляду на наступне.

Так, із матеріалів виконавчого провадження ВП № 56635278 слідує, що 27.06.2019 року відповідачем в межах цього ж виконавчого провадження на боржника ОСОБА_2 накладено штраф в сумі 4950,02 грн. за допущену ним заборгованість зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 в розмірі 20 відсотків від суми заборгованості, визначеної станом на 27.06.2019 року 24750,12 грн. Така постанова винесена відповідачем згідно абз. 1 ч. 14 ст. 71 Закону № 1404-VIII.

Втім, не погоджуючись з даним рішенням позивач оскаржив його в судовому порядку.

Встановлено, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020 року по адміністративній справі № 120/375/20-а адміністративний позов ОСОБА_2 було задоволено, а постанову старшого державного виконавця Вінницького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 27.06.2019 року ВП № 56635278 про накладення на боржника штрафу скасовано.

Зі змісту мотивувальної частини вказаного судового рішення апеляційного адміністративного суду слідує, що на виконанні у Вінницькому районному відділі ДВС перебуває також і інше виконавче провадження №56236088 з приводу виконання судового наказу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області по справі №133/335/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15.02.2018 року.

При цьому було встановлено, що кошти які сплачував боржник ОСОБА_2 на депозитний рахунок відділу ДВС починаючи з 2019 року, були зараховані на виконавче провадження №56236088 (в січні-липні 2019 року) у загальній сумі 12 782 грн. Суд апеляційної інстанції звернув увагу, що позивач станом на 01.12.2018 по ВП №56236088 розрахувався по аліментам на користь дитини повністю, згідно квитанцій та заяв стягувача внесена сума становить 17736,50 грн. В той же час виконавче провадження №56635278 було передано державному виконавцю, який здійснював виконавче провадження ВП №56236088, для забезпечення подальшого розподілу сплачуваних боржником коштів між двома виконавчими провадженнями лише 12.07.2019 року, що, на думку апеляційного суду, свідчить про недотримання державним виконавцем вимог ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, за таких обставин Сьомий апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що відповідачем в порушення ст. 30 Закону № 1404-VIII, вимог п. 14 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2020 № 512/5, не було перевірено наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника та не винесено відповідну постанову про передачу виконавчого документа/провадження до державного виконавця вчасно. Як наслідок не враховано, що при дотриманні державною виконавчою службою вимог ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" та правильного розприділення коштів з депозитного рахунку, які були сплачені позивачем, сума боргу ОСОБА_2 станом на 27.06.2019 року становила би менше ніж сума сукупних платежів за 1 рік визначених Законом України "Про виконавче провадження".

Тобто, в межах розгляду адміністративної справи № 120/375/20-а апеляційним судом постановлено під сумніви розмір допущеної боржником заборгованості у ВП №56635278 через неправильне спрямування державним виконавцем сплачених ОСОБА_2 коштів в рахунок сплати аліментів, що призвело до помилкових висновків відповідача про наявність за боржником тієї граничної межі заборгованості, яка дає підстави для накладення штрафу згідно ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставини, встановлені в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020 року у справі між тими самими сторонами за ідентичних правових відносин, в рамках розгляду даної адміністративної справи не підлягають доказуванню. При цьому, відповідачем не наведено жодної обставини й не надано жодного належного і допустимого доказу на спростування встановлених преюдиційних фактів.

В даному випадку суд враховує, що оскаржуваною у цій справі постановою від 08.07.2020 року ВП № 56635278, на позивача накладено штраф у розмірі 30% від суми заборгованості зі сплати аліментів з урахуванням того, що визначена заборгованість в сумі 40338,41 грн. перевищує суму відповідних платежів понад 2 роки. Проте, обставини визначення цієї заборгованості є незмінними із того періоду, за який була винесена попередня постанова про накладення штрафу від 27.06.2019 року, яка наразі скасована судом.

Тобто, з урахуванням постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020 року по справі № 120/375/20-а, у випадку зменшення суми визначеної заборгованості по сплаті аліментів станом на час винесення постанови про накладення першого штрафу на боржника від 27.06.2019 року, наслідком цього могла би бути і інша сума заборгованості боржника станом на 30.06.2020 року, що вочевидь вказує на те, що така сума боргу становила би інший (менший) розмір. Відповідно, і відсоток накладеного штрафу міг бути менший (не 30% а 20%).

Таким чином, суд зазначає, що оскільки станом на дату набрання законної сили постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020 року по справі № 120/375/20-а, якою скасовано першу постанову про накладення штрафу на боржника від 27.06.2019 року, відповідачем уже було винесено і наступну постанову про накладення на боржника чергового штрафу від 08.07.2020 року, тому така постанова вочевидь є протиправною за похідним принципом, а тому також підлягає скасуванню.

Як зазначено у частині 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки позивач за ухвалою суду від 11.08.2020 року був звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи судом не встановлено, питання про розподіл судових витрат у справі не вирішується.

Керуючись статтями 9,72-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про накладення штрафу від 08.07.2020 року ВП № 56635278.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення (ухвалення).

Повне судове рішення складено і підписано 21.08.20.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Вінницький районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (, місцезнаходження: 21009, м. Вінниця, вул. Винниченка, 29);

Третя особа: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович