Справа № 580/2037/20
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2020-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року справа № 580/2037/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гараня С.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , далі позивач) з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, просп. Перемоги, 14, далі відповідач), в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову від 24.03.2020 № 159654 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000 грн.

Позов мотивовано тим, що 04.03.2020 Управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області розглянуто справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт та винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 159654, згідно з якою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 під час перевірки, що відбулася 02.03.2020 о 13 год. 55 хв. 39 км.+800 м. на а/д Н-16 за допомогою водія ОСОБА_2 , який керував ТЗ марки DAF днз. НОМЕР_1 . Здійснював перевезення вантажу (вантаж - трактор колісний JOHN DEERE 9520) з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10% але не більше 20% без відповідного дозволу, а саме перевищення встановлених п. 22.5 ПДР габаритних норм становить 19,23 % ширина 3,1 м. при допустимих 2,6 м., чим порушено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» п. 22,5 ПДР. Постановлено стягнути з ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф в сумі 17 000,00 грн. Проте позивач зазначає, що спірна постанова с протиправною та підлягає скасуванню, оскільки позивач безпосередньо не виконував перевезення сільськогосподарської техніки, перевезення здійснювалось іншою особою.

Відповідач позов не визнав, 06.07.2020 подав до суду відзив на позов, де зазначив, що під час проведення рейдової перевірки 02.03.2020 виявлено, що ФОП ОСОБА_1 о 13 год. 55 хв. 39 км.+800 м. на а/д Н-16 Золотоноша-Умань, за допомогою водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки DAF днз. НОМЕР_1 , здійснював перевезення вантажу (трактор колісний) з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10% але не більше 20% без відповідного дозволу на рух автомобільними дорогами України, а саме перевищення встановлених п. 22.5 ПДР габаритних норм становить 19,23 % ширина 3,1 м. при допустимих 2,6 м., чим порушено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» п. 22,5 ПДР, про що складено акт проведення перевірки № 207392 від 02.03.2020.

У відповіді на відзив від 13.07.2020 позивачем зазначено, що відповідач протиправно застосував норму, що втратила чинність у зв`язку із прийняттям змін до пункту 22.5 ПДР та можливістю застосування положення закону що пом`якшує відповідальність.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з огляду на таке.

Конституцією України передбачено (частина 2 статті 19), що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні регулюються Законом України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 № 2344-ІІІ ( далі Закон № 2344).

Частиною 1 статті 2 Закону № 2344 встановлено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України Про транспорт, Про дорожній рух, чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Згідно статті 3 Закону № 2344 цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до частини 2 статті 18 Закону № 2344 визначено, що контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Державному контролю належать усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно частини 17 статті 6 Закону № 2344 рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Статтею 34 Закону № 2344 передбачено, що автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих та нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та вантажів.

Відповідно до статті 48 Закону № 2344 передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, що дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі Порядок №879).

Згідно з пунктом 1 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, що включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху України (ПДР), чинні на момент здійснення перевірки 02.03.2020 встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Судом встановлено, що на підставі направлення на перевірку від 27.02.2020 № 010904 та щотижневого графіка проведення рейдових перевірок 02.03.2020 за результатами здійснення посадовими особами Укртрансінспекції у Черкаській області контрольного заходу дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 о 13 год. 55 хв. 39 км.+800 м. на а/д Н-16 Золотоноша-Умань, за допомогою водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки DAF днз. НОМЕР_1 , здійснював перевезення вантажу (трактор колісний) з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10% але не більше 20% без відповідного дозволу на рух автомобільними дорогами України, а саме перевищення встановлених п. 22.5 ПДР габаритних норм становить 19,23 % ширина 3,1 м. при допустимих 2,6 м., чим порушено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» п. 22,5 ПДР, про що складено акт проведення перевірки № 207392 від 02.03.2020.

Під час здійснення рейдової перевірки в результаті здійснення вимірювання транспортного засобу позивача, що здійснював перевезення вантажу з с.Хутори до м.Сміла, встановлено, що ширина габаритних параметрів автомобіля марки DAF державний номер НОМЕР_2 з напівпричепом марки TAD державний номер НОМЕР_3 становила 3,1 м. при допустимих 2,6 м.

Відповідно до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМУ від 08.11.2006 № 1567 (далі Порядок № 1567). Згідно пункту 20 Порядку 1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. Пунктом 22 Порядку № 1567 встановлено, що у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Судом встановлено, що у акті від 02.03.2020 № 207392 містяться підписи уповноважених осіб відповідача, які проводили перевірку та запис про те, що водій ОСОБА_2 від пояснень та від підпису відмовився.

20.03.2020 позивачем на адресу відповідача було надано пояснення із зазначенням про те, що тракторний колісний, що перевозився 02.03.2020 є сільськогосподарською технікою і у зв`язку із змінами до пункту 22.5 ПДР України перевезення вантажу здійснювалось у межах встановлених норм.

Згідно пункту 26 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що повідомлення про розгляд справи 24.03.2020 позивачем отримано 10.03.2020, що підтверджується відміткою у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Позивача на розгляд справи не прибув, пояснень, додаткових документів, що би підтверджували, що транспортний засіб на момент здійснення перевірки належав іншій особі, заяв про перенесення розгляду справи на іншу дату не подав.

Частиною 1 статті 60 Закону № 2344 встановлено, що розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пункту 27 Порядку № 1567 у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, що оформляється згідно з додатком 5. Згідно пункту 28 Порядку № 1567 адміністративно-господарський штраф повинен бути перерахований суб`єктом господарювання на зазначений у постанові рахунок не пізніше ніж протягом п`ятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів, про що повідомляється орган державного контролю, посадовою особою якого винесено відповідну постанову. Пунктом 29 Порядку № 1567 встановлено, що копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її прийняття уповноваженій особі суб`єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

Згідно абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону № 2344 за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що 24.03.2020 відповідно до пункту 27 Порядку № 1567 справу про порушення розглянуто за відсутності представника позивача, та згідно абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону № 2344 накладено штраф у сумі 17000 грн, натомість у постанові про накладення штрафу від 24.03.2020 № 159654 не зазначено відомостей щодо врахування/неврахування заяви позивача від 20.03.2020, що отримано відповідачем 23.03.2020.

Оцінюючи твердження позивача про втрату чинності пунктом 22.5 Правил дорожнього руху у частині допустимості максимального габариту за шириною 2,6 м, суд зазначає про таке.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 Порядку № 879 терміни мають таке значення: великовагові та великогабаритні транспортні засоби транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правила № 1306).

Відповідно до пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМУ від 18.01.2001 № 30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Згідно з пунктом 1.10 Правил № 1306 (чинних станом на 02.03.2020) транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Відповідно до пункту 22.5 Правил № 1306 (чинних станом на 02.03.2020) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Постановою КМУ від 26.02.2020 № 196, що набрала чинності 07.03.2020 (опубліковано в Урядовому кур`єрі), затверджено зміни, що вносяться до Правил дорожнього руху, зокрема пункт 22.5 Правил № 1306 викладено у наступній редакції: за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх складів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, (для сільськогосподарської техніки, що рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення - 3,75 м).

Судом встановлено, що на момент проведення перевірки 02.03.2020, зміни за постановою КМУ від 26.02.2020 № 196 не вступили в силу, діяла редакція Правил № 196 від 01.05.2019, проте на час ухвалення спірного рішення були чинними норми правового регулювання щодо перевезення з пом`якшенням відповідальності.

Станом на час прийняття оскаржуваної постанови від 24.03.2020 норма, за порушення якої застосовано штраф була нечинною.

Щодо твердження позивача про наявність підстав для зворотної дії у часі зазначеної постанови, суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Судом встановлено, що зміни до ПДР України щодо максимального розміру габаритів для сільськогосподарської техніки до 3,75 м внесено Постановою КМУ від 26.02.2020 № 196. Фіксацію порушення здійснено 02.03.2020, набрання чинності Постановою КМУ від 26.02.2020 № 196 відбулося 07.03.2020. Штраф застосовано рішенням від 24.03.2020.

Враховуючи зазначене, станом на час прийняття оскаржуваної постанови від 24.03.2020 перевищення габаритів 2,5 м не визначалось як порушення Правил № 1306, у зв`язку з чим у відповідача були відсутні підстави для застосування штрафу, передбаченого абзацом 16 частини 1 статті 60 Закону № 2344 (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) без урахування усіх обставин.

Суд зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 20.01.2012 у справі Rysovskyy проти України у рішенні від 20.10.2011 (заява №29979/04) зазначено про особливу важливість принципу належного урядування, що передбачає в разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. На них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, що посилять прозорість і ясність дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Оцінюючи твердження позивача, що порушення вчинено іншою юридичною особою, яка здійснювала перевезення згідно договору оренди автомобіля від 15.11.2016, суд зазначає про таке.

Судом з матеріалів справи встановлено, що власником транспортного засобу (тягача) марки DAF НОМЕР_1 є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію вантажного тягача реєстраційний номер НОМЕР_4 . Напівпричіп марки TAD державний номер НОМЕР_3 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 належить ПП Облагрохім 2000.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Судом встановлено, що автомобіль DAF днз. НОМЕР_1 передано в оренду ТОВ Облагрохім Черкаси на підставі договору оренди автомобіля від 15.11.2016.

Здійснення перевезення вказаним автомобілем вантажу 02.03.2020 не позивачем, а третьою особою підтверджується, зокрема товарно-транспортною накладною від 02.03.2020 № 860, що виписана ТОВ Облагрохім Черкаси ().

Суд дійшов висновку, що відповідачем достовірно не встановлено і не підтверджено перевезення вантажу з перевищенням максимально допустимих габаритів 02.03.2020 позивачем.

Згідно Кодексу адміністративного судочинства України (частина 1 статті 77) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень передбачає, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Надаючи оцінку використанню повноваження відповідача з метою, з якою це повноваження надано, суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 5 Закону № 2344 основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Суд зазначає, що встановленим 02.03.2020 порушенням не завдано шкоди безпечному перевезенню пасажирів та вантажів, руху транспорту.

Перевіряючи дії відповідача за критеріями згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову від 24.03.2020 № 159654 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн щодо особи, якою достовірно не вчинялось порушення, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, без використання повноваження з метою, з якою це повноваження надано, необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим позов належить задовольнити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, що належать відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позов задоволено повністю, а позивачем понесено судові витрати із сплати судового збору, що підтверджується платіжним дорученням від 10.06.2020 №177, суд дійшов висновку про стягнення судових витрат із сплати судового збору за рахунок асигнувань відповідача на користь позивача у сумі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову управління Укртрансбезпеки у Черкаській області від 24.03.2020 № 159654 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 17 000, 00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (проспект Перемоги, 14, м Київ, 01135, ідентифікаційний код юридичної особи в ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) судові витрати із сплати судового збору у сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.М. Гарань