Справа № 640/21534/18
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2020 року м. Київ № 640/21534/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (01601, м. Київ, вул. Велика Житомирська, 9)

про визнання протиправними та скасування наказів №4 та №169,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) з позовом до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (далі по тексту - відповідач), в якому просить: визнати незаконними та скасувати наказ Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09 грудня 2005 року за №1478/11758, яким затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання та наказ Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року №169, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2007 року за №1320/14587 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року №4».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані накази порушують право власника на вільне та незалежне від будь-кого користування та розпорядження належним майном. При цьому, норми національного законодавства гарантують непорушність права власності. На думку позивача, правове регулювання питання власності може здійснюватися виключно на рівні закону. Крім того, компетенцією прийняття законодавчих актів наділена виключно Верховна Рада України, яка по своїй суті є представницьким органом українського народу.

Також позивач стверджував, що про існування оскаржуваних наказів дізнався при притягненні його до адміністративної відповідальності, тобто стверджував, що являється суб`єктом правовідносин, у яких застосовуються такі накази.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2018 року відкрито провадження у даній адміністративній справі.

У відзиві на адміністративний позов представник відповідача зазначив, що питання відключення споживачів від централізованого теплопостачання - це питання не тільки окремої квартири, а й всього будинку та населеного пункту (мікрорайону). При цьому, зазначений позивачем Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання врегульовує процедуру відключення споживачів від мереж централізованого опалення з урахуванням технічних, економічних та правових аспектів вирішення цього питання відповідно до чинного законодавства.

Позивач надіслав до суду відповідь на відзив, у якій повідомив, що оскаржувані ним накази містять необґрунтовані положення, що забороняють мешканцям квартир в багатоквартирних будинках відмовлятися від послуг централізованого опалення без аналізу технічних можливостей для цього.

У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача стверджував, що оскаржувані накази забезпечують необхідність дотримання прав та інтересів всіх власників квартир у багатоквартирному будинку як користувачів спільної централізованої мережі опалення та постачання гарячої води, оскільки централізована система опалення та постачання гарячої води не може бути відключена в одній з квартир без наслідків для належного функціонування в інших.

В судове засідання позивач не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

22 листопада 2005 року Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України прийнято наказ №4, яким затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання.

06 листопада 2007 року Міністерством з питань житлово-комунального господарства України прийнято наказ №169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року №4».

Наявними матеріалами справи підтверджується, що позивач звертався до Головного Львівського обласного управління у справах захисту прав споживачів щодо зменшення елементів опалення, перерахування теплового навантаження у зв`язку із високою температурою у квартирі.

Листом від 26 вересня 2006 року №2822 Головне Львівське обласне управління у справах захисту прав споживачів повідомило, що постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2006 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та пункту 5 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено зменшення розміру оплати послуг споживачем у разі зниження їх кількісних і якісних показників.

31 жовтня 2006 року позивачем подавалися звернення до міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов`язаних з відключенням та ЛКП «Балатон-409» про те, що температура повітря перевищує гранично допустимі норми.

Листом Шевченківської районної адміністрації №3501/3-К-3320 від 30 листопада 2006 року повідомлено позивачу щодо відмови у наданні дозволу на відключення від мереж центрального опалення без влаштування індивідуального опалення.

07 лютого 2007 року комісією у складі представників Головного Львівського обласного управління у справах захисту прав споживачів, ЛКП «Балатон», ЛКП «Львівтеплоенерго» проведено обстеження у квартирі ОСОБА_1 із фіксацією температури всередині квартири та зовні.

Позивач повідомив, що внаслідок неможливості вирішення питання зменшення елементів опалення у власній квартирі, ОСОБА_1 самостійно від`єднав прилади чавунних радіаторів та встановив запірну арматуру на стояках системи центрального опалення, за що 21 квітня 2011 року притягнутий до адміністративної відповідальності.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що рішенням Шевченківського районного суду Львівської області від 16 листопада 2015 року, що було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08 лютого 2016 року задоволено позов ЛКП «Балатон» і стягнуто з позивача заборгованість за оплату послуг з централізованого опалення в розмірі 21 808,44 грн.

Вказані обставини зумовили звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до Положення про Державний комітет України з питань житлово-комунального господарства, затвердженого Указом Президента України від 19 серпня 2002 року №723/2002 (чинного станом на 22.11.05), основними завданнями Держжитлокомунгоспу України є: участь у формуванні та забезпечення реалізації державної житлової політики, державної науково-технічної та економічної політики у сфері житлово-комунального господарства та міського електротранспорту; регулювання діяльності у сфері централізованого водовідведення та водо-, теплопостачання; здійснення управління у сфері житлово-комунального господарства, питної води та питного водопостачання, а також міжгалузевої координації та функціонального регулювання з питань житлово-комунального господарства.

Відповідно до Положення про Міністерство з питань житлово-комунального господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року №717 (чинного станом на 06 листопада 2007), Мінжитлокомунгосп є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Мінжитлокомунгосп є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з питань забезпечення реалізації державної політики у сфері житлово-комунального господарства, житлової політики та міського електричного транспорту (трамвай, тролейбус).

Мінжитлокомунгосп відповідно до покладених на нього завдань розробляє і подає Кабінетові Міністрів України пропозиції щодо формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, житлової політики; розробляє та подає в установленому порядку проекти нормативно-правових актів у сфері житлово-комунального господарства.

Таким чином, оскаржувані накази прийняті в межах своїх повноважень центральними органами виконавчої влади, на які станом на час прийняття оскаржуваних наказів було покладено виконання відповідних функцій.

Указом Президента України від 31 травня 2011 року №633/2011 затверджено Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, згідно п. 3 якого основними завданнями Мінрегіону України є, в тому числі, формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах - житлово-комунального господарства, житлової політики, благоустрою населених пунктів, забезпечення технічного регулювання у сфері житлово-комунального господарства.

Таким чином, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України є правонаступником органів центральної влади у сфері житлово-комунального господарства, що виконували ці повноваження станом на 2005-2007 р.р.

Станом на 2005-2007 р.р., тобто на період прийняття оскаржуваних наказів, питання відключення мереж централізованого опалення та постачання гарячої води в багатоповерхових житлових будинках регулювалося Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, а також СНиП 2.04.05.-91 «Отопление, вентиляция и кондиционирование».

Згідно вказаних актів при проектуванні будинку закладається і засіб теплопостачання - централізоване теплопостачання, згідно з вимогами відповідних будівельних норм щодо питань влаштування системи опалення, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі при проектуванні гідравлічно ув`язані для забезпечення стабільної роботи системи опалення будинку.

До технічного обладнання в будинку відносяться інженерні комунікації та технічні пристрої, які забезпечують санітарно-гігієнічні умови та безпечну експлуатацію квартир (загальні будинкові мережі тепло-, водо-, газо-, електропостачання, бойлерні та елеваторні вузли,обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для домовидалення, ліфти, центральні розподільчі щити електропостачання, а також елементи благоустрою прибудинкової території).

Система опалення відноситься до сантехнічного обладнання, власник квартири не має права самовільно змінювати систему опалення та здійснювати відключення від мереж централізованого опалення. Опалення є системою, яка гідравлічно та теплотехнічно об`єднує всі квартири.

Відключення окремих квартир по стояку призводить до розбалансування гідравлічного режиму роботи внутрішньобудинкової системи опалення, перерозподілу теплоносія, що є причиною зменшення подачі теплоносія на інші стояки. Тобто, якщо сам будинок містить 100% теплоти, то на кожну квартиру йде певна кількість теплоти, певний відсоток. У разі ж відключення однієї квартири від цілісної взаємодіючої системи, інші мешканці квартир будуть отримувати вже не 100% тепла від будинку. Основна кількість теплоти йде саме від цілого будинку, від його невід`ємних частин - квартир, завдяки цьому йде зворотна віддача на всі квартири будинку.

При будівництві самого будинку, для системи централізованого опалення використовуються певні види труб, фізичні характеристики яких наведені у згаданих СНиП 2.04.05-91. Так, труби повинні витримувати випробування на стійкість при постійному внутрішньому тиску при умовах, що містяться у таблиці 2 Додатку 25 СНиП 2.04.05-91. Будь-які зміни тиску можуть призвести до не передбачуваних наслідків.

При прийнятті Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання та змін до нього згідно оскаржуваних наказів взято до уваги саме необхідність дотримання прав та інтересів всіх власників квартир у багатоквартирному будинку як користувачів спільної централізованої мережі опалення та постачання гарячої води, оскільки централізована система опалення та постачання гарячої води не може бути відключена в одній з квартир багатоквартирного будинку без наслідків для належного ї функціонування в інших.

Частиною 2 статті 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Таким чином, законодавством передбачено випадки обмеження права власності власника квартири у багатоквартирному будинку, і оскаржувані накази прийняті саме з врахуванням вказаного обмеження.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для висновку про порушення вказаних принципів під час прийняття оскаржуваних наказів, у зв`язку з чим з задоволенні позовних вимог суд відмовляє.

Окремо суд зазначає, що наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України «Про затвердження порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» №4 від 22 листопада 2005 року та наказ Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №169 від 06 листопада 2007 року «Про затвердження змін до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №4 від 22 листопада 2005» неодноразово були предметом судового розгляду саме з тих підстав, з яких їх оскаржив позивач, і судовими рішеннями в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Зокрема, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 червня 2008 року в справі №2/34, якою визнано незаконним наказ Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №169 від 06 листопада 2007 року, скасована постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2011 року, постановами Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 жовтня 2008 року №8/271, від 05 червня 2009 року №8/498, від 28 вересня 2010 року №2а-8505/10/2670 у задоволенні позовних вимог відмовлено та судові рішення набрали законної сили.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для здійснення розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.Б. Федорчук