Справа № 540/976/20
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/976/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Морської Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, третя особі - Новотроїцький районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.05.2017 р. №Ф-20100-21 У,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (далі - відповідач), третя особа - Новотроїцький районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - третя особа) у якому просить:

- зупинити виконання виконавчого провадження № 61592160 від 19 березня 2020 року щодо стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 17493,99 грн. до ухвалення рішення по справі;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05 травня 2017 року № Ф-20100-21 У.

Ухвалою суду від 16.04.2020 р. позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків, а саме надати до суду документ про сплату судового збору в сумі 840,8 грн. та належним чином завірені копій документів, доданих до позову.

19.05.2020 р. позивач вимоги ухвали суду виконала, подала до суду уточнену позовну заяву у якій просила:

1. визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05 травня 2017 року № Ф-20100-21 У.

Ухвалою суду від 19.05.2020 р. вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом - вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 05.05.2017 року № Ф-20100-21 У винесеною Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі.

Ухвалою від 09.06.2020р. за клопотанням сторін, суд замінив відповідача у справі правонаступником.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 квітня 2020 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 61592160 від 19 березня 2020 року під особистий підпис позивачка отримала копію вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-20100-21 У від 05 травня 2017 року. Із вимоги їй стало відомо про нарахування станом на 23 грудня 2019 року заборгованості зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені у розмірі 17493,99 грн. Стверджує, що зазначена вимога не надходила їй ані рекомендованим листом, ані під підпис, чим, вважає, порушено її право на її своєчасне оскарження. Також відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 24760718 від 06 вересня 2019 року слідує, що 17 березня 2017 року здійснено державну реєстрацію про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

Посилаючись на дані обставини вважає спірну вимогу протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідач надіслав суду відзив у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що з 05.09.2002 ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець та перебувала на обліку, як платник податків Головного управління ДПС у Луганській області, Старобільське управління, Старобільська ДПІ (м.Брянка), але 14.03.2017 у зв`язку з зміною місця проживання перейшла на облік до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Генічеське управління, Новотроїцька ДПІ. З 27.04.2011 року зареєстрована платником Єдиного внеску, реєстраційний №12076788. 17.03.2017 ОСОБА_1 прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності. Станом на 04.06.2020 платник має стан «11» - припинено, але не знято з обліку. На підставі викладеного, з урахуванням норм чинного законодавства та наявним податковим боргом Відповідачем було сформовано та направлено Позивачеві вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.05.2017 №Ф-20100-21 У з єдиного внеску у розмірі 17493,99 грн., за період 2016 - 1 квартал 2017 року, що підтверджується витягом з індивідуальної картки платника.

Третя особа не скористалась правом подання пояснень по суті спору.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

Із 05.09.2002 ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець та перебувала на обліку, як платник податків Головного управління ДПС у Луганській області, Старобільське управління, Старобільська ДПІ (м.Брянка), але 14.03.2017 у зв`язку з зміною місця проживання перейшла на облік до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Генічеське управління, Новотроїцька ДПІ.

З 27.04.2011 року ОСОБА_1 зареєстрована платником Єдиного внеску, реєстраційний №12076788.

17.03.2017 року ОСОБА_1 прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності.

ОСОБА_1 , 28 березня 2020 року отримала постанову про відкриття виконавчого провадження № 61592160 від 19 березня 2020 року щодо стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 17493,99 грн.

02 квітня 2020 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 61592160 від 19 березня 2020 року отримала копію вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-20100-21 У від 05 травня 2017 року.

Вважаючи постанову незаконною, позивач звернулась до суду.

Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд враховує наступні правові норми.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом № 2464-VI (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону № 2464-VI).

Пунктами 2 і 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

01 січня 2017 року набрав чинності Закон України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 1774-VIII), яким було внесено зміни, зокрема, до пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VІ щодо нарахування єдиного внеску його платниками.

Так, відповідно до абзаців першого та другого пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VІ (у редакції Закону № 1774-VIII зі змінами, внесеними Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій») єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Таким чином, у зв`язку із внесеними до Закону № 2464-VІ змінами щодо нарахування єдиного внеску його платниками у фізичних осіб - підприємців з 01 січня 2017 року виник обов`язок щодо нарахування та сплати єдиного внеску незалежно від того, чи отримували вони дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу.

Відповідно до частин другої - четвертої, восьмої, дванадцятої статті 9 Закону № 2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно з абзацами першим, третім - п`ятим частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, визначеними Законом № 2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція № 449.

Абзацом другим пункту 2 розділу VI Інструкції № 449 установлено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 грн (абзаци перший - третій, одинадцятий пункту 3 розділу VI Інструкції № 449).

Згідно з абзацом першим пункту 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Судом встановлено, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 17 березня 2017 року внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , що підтверджується витягом із ЄДР від 04.06.2020р. № .

01.07.2004 р. набрав чинності Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003 р. № 755-VI (далі - Закон № 755-VI). Згідно з преамбулою цей Закон регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до ст.3 Закону № 755-VI (тут і надалі - в редакції станом на 01.07.2004 р.) дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, а також фізичних осіб-підприємців.

Статтею 4 Закону № 755-VI визначено, що державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, здійснюється шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - автоматизованої системи збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до ст.5 Закону № 755-VI державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців проводиться державним реєстратором виключно у виконавчому комітеті міської ради міста обласного значення або у районній, районній у містах Києві та Севастополі державній адміністрації за місцезнаходженням юридичної особи або за місцем проживання фізичної особи-підприємця.

Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення органів державної влади, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру (ст.16 Закону № 755-VI).

Згідно ч.1 ст.10 Закону № 755-VI якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

За таких обставин суд вважає доведеним факт припинення позивачем підприємницької діяльності із дати внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - 17.03.2017р., що після цієї дати виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності та отримання відповідних доходів, за відсутності фактичних доказів протилежного, виключає і можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом.

Відтак нарахування позивачу ЄСВ після 17.03.2017р. є протиправним.

Із інтегрованої картки позивача із ЄСВ судом встановлено, що станом на 31.03.2017р. за позивачем обліковується податковий борг у сумі 15381,99 грн. та у квітні 2017р. їй нараховано ЄСВ у сумі 2112,0 грн., загальна сума недоїмки станом на 30.04.2017р. складає 17493,99 грн., що і відображено у спірній вимозі.

Суд погоджується із нарахуванням позивачу ЄСВ станом на березень 2017р. у сумі 15381,99 грн., оскільки будь-яких доводів про незаконність нарахованої суми позивач не навела.

Втім, оскільки вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом (ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI), незважаючи на те, що сума недоїмки визначена в оскарженій вимозі є невірною лише в частині, суд вважає неможливим скасувати рішення відповідача в частині неправильно зазначених сум, а приймає рішення про його повне скасування, що не позбавляє можливості відповідача винести нову вимогу із зазначенням у ній правильної суми недоїмки.

Додатково, обґрунтовуючи відсутність в суду повноважень щодо самостійного визначення правильних сум недоїмки, суд посилається на висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 06.11.2018 у справі № 813/3274/17. Так, судом касаційної інстанції вказано, що повноваження щодо визначення суми грошових зобов`язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є дискреційним повноваженням таких контролюючих органів. Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності рішення, передбаченим у Кодексі адміністративного судочинства України критеріям, не може підміняти контролюючий орган та перебирати на себе повноваження, в даному випадку - щодо визначення суми недоїмки.

Згідно приписів ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

Зважаючи на викладене, суд вважає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 05 травня 2017 року № Ф-20100-21 У є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05 травня 2017 року № Ф-20100-21 У винесену Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (, 73003, м. Херсон, просп. Ушакова, 75) на суму 17493,99 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, 73003, м. Херсон, просп. Ушакова, 75).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Г.М. Морська

кат. 111060000