Справа № 420/4937/20
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2020-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4937/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

10.06.2020 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги.

Ухвалою суду від 15.06.2020 року позов залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову.

17.06.2020 року (вх. №23172/20) від позивача до суду надійшов лист разом із витягом з договору про надання правової допомоги та позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо невиплати середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 40248,33 грн.;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 40248,33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача з 01.01.2020 року звільнено зі служби в поліції на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закрну України «Про Національну поліцію» (через хворобу). Однак, одноразова грошова допомога при звільненні перерахована лише 28.02.2020 року, тобто з затримкою на 2 місяці (59 днів), при цьому, виплату середного заробітку під час затримки виплати відповідач не здійснив, що є протиправною бездіяльністю. Отже, на думку позивача, за несвоєчасну виплату належних до виплати грошових коштів до відповідача слід застосувати відповідальність, передбачену статтею 117 Кодексу законів про працю України у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку у розмірі 40248,33 грн.

Ухвалою суду від 22.06.2020 року відкрито провадження у справі. Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст.262 КАС України.

06.07.2020 року (вх.№25877/20) від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропущеннямт позивачем строку позовної давності.

06.07.2020 року (вх.№ 25876/20) від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Головне управління Національної поліції в Одеській області зазначає, що доводи викладені в позові є необгрунтованими, а сама позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки одноразова грошова допомога при звільненні не входить до складу грошового забезпечення, при цьому, нараховується і сплачується за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті на утримання Національної поліції України. Діюче законодавство не містить приписів щодо обов`язкової сплати вказаної допомоги у день звільнення особи зі служби. Крім того, за загальним правилом пріоритетним є норми спеціального законодавства, а трудове підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Тобто, оскільки законодавством не встановлено строків виплати такої допомоги, застосування до спірних правовідносин положень ст. 117 КЗпП є неможливим. За таких підстав, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідь на відзив від позивача до суду не надходила.

03.08.2020 року (вх.№30028/20) від відповідача до суду надійшли заперечення, в яких представник Головного управління Національної поліції в Одеській області зазначає, що діюче законодавство не містить приписів щодо обов`язкової сплати вказаної допомоги у день звільнення особи зі служби, відповідно, відповідач не допускав затримки розрахунку з позивачем при його звільненні. Також вказує, що одноразова грошова допомога при звільненні здійснюється Національною поліцією за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання, а у Головного управління Національної поліції в Одеській області відсутні власні кошти для проведення вищевказаних розрахунків.

Ухвалою суду від 21.08.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишенн позовної заяви без розгляду.

Станом на дату вирішення даної адміністративної справи інших заяв до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позов та наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1800 о/с від 28.12.2019 року (а.с.12), підполковник поліції ОСОБА_1 (0092158) старший оперуповноважений в особливо важливих справах відділу розкриття злочинів проти особи управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Одеській області, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнений зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) з 01.01.2020 року.

26.02.2020 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Одеській області з заявою, в якій просив надати інформацію про відсутність здійснення йому виплати та про причини невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби (а.с.13).

Головне управління Національної поліції в Одеській області листом № 14/-Л-114 від 02.03.2020 року (а.с.14) повідомило, що одноразова грошова допомога при звільненні нарахована відповідно ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у сумі 205881 грн 76 коп (14705,84 грн - з грошового забезпечення у місяці звільнення х 50% х 28 років) та була перерахована на особовий картковий рахунок 28.02.2020 року. При цьому, у листі зазначено, що нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні проведено відповідно до чинного законодавства.

10.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції в Одеській області із зверненням(а.с.19-20), в якому просив нарахувати та виплатити йому середнємісячне грошове забезпечення (середній заробіток) за весь час затримки належних до виплати при звільненні зі служби в поліції коштів (одноразової грошової допомоги при звільненні з поліції) з 02.01.2020 року по 28.02.2020 року на поточний рахунок, на який йому була перерахована одноразова грошова допомога при звільненні з поліції по коду 2112 «Грошове забезпечення» згідно наказу Міністерства фінансів України № 333 від 12.03.2012 року.

Відповідач листом № 14/-Л-145 від 12.03.2020 року (а.с.21) повідомив позивача, що Головне управління Національної поліції в Одеській області є органом виконавчої влади та здійснює видатки в межах асигнувань, передбачених у Державному бюджеті на утримання Національної поліції відповідно до ст.51 Бюджетного кодексу України. Нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні проведено відповідно до ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Інші регламентуючі документи стосовно нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні відсутні.

Не погодившись з ненарахуванням та невиплатою середнємісячного грошового забезпечення (середнього заробітку) за весь час затримки належних до виплати при звільненні зі служби в поліції коштів (одноразової грошової допомоги при звільненні з поліції), позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, вказаних у заявах по суті, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію», положеннями статті 94 якого встановлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799 (далі - Порядок №260), передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 23 розділу І Порядку № 260 поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

При цьому до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

День звільнення вважається останнім днем служби.

Із зазначеного вище слідує висновок, що одноразова грошова допомога при звільненні поліцейських є соціальною гарантією при звільненні та не входить до структури грошового забезпечення поліцейських.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 805/294/16-а.

Статтею 102 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

За правилами частини першої статті 9 цього Закону особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Абзацом 1 пункту 10 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 (далі - Порядок № 393), передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Отже, порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги при звільненні визначаються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постановою № 393. Вказані законодавчі акти визначають, що така допомога виплачується особам, які «звільняються» зі служби, а відтак, допомога при звільненні має бути виплачена не пізніше дня звільнення зі служби.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Разом із тим, у даному випадку спеціальне законодавство не врегульовує питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні поліцейських із служби в Національній поліції України, що фактично позбавляє поліцейських гарантій на своєчасне фінансове забезпечення соціально-побутових потреб та створює умови для неналежного виконання роботодавцем своїх обов`язків.

У той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України (далі-КЗпП України).

Слід зауважити, що непоширення норм КЗпП України на рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ/поліції стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці. Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

За частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Ураховуючи зміст статті 117 КЗпП України, яка передбачає відповідальність власника за затримку розрахунку при звільненні, підставою для якої є факт порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника, суд вважає, що необхідно стягнути на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №826/4108/15 та від 28 листопада 2019 року у справі № 580/825/19.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що позивача звільнено зі служби в Національній поліції з 01.01.2020 року, а виплата одноразової грошової допомоги при звільненні проведена лише 28.02.2020 року, що не заперечується відповідачем.

Отже, саме 01.01.2020 року відповідач повинен був здійснити остаточний розрахунок з позивачем.

Також суд зазначає, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачена позивачу несвоєчасно та з вини відповідача, враховуючи, що право особи на отримання грошових коштів не може бути поставлено в залежність від бюджетних асигнувань, про що також зазначав Верховний Суд, зокрема у постанові від 14 березня 2019 року у справі № 820/660/17.

Крім того, щодо наявності вини Головного управління Національної поліції в Одеській області в затримці розрахунку при звільненні, то суд вважає її доведеною з тих підстав, що відповідач у відзиві на позов взагалі заперечував обов`язок здійснювати виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в день звільнення працівника поліції. Відтак відповідачем не учинялись дії, спрямовані на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні позивача в день його звільнення, не зважаючи на те, що відповідний рапорт про звільнення датований 28.12.2019 року.

У свою чергу, обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, за положеннями якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.

Відповідно до довідки управління фінансового забезпечення та бухгалтеського обліку Головного управління Національної поліції в Одеській області вих.№ 372 від 03.04.2020 року (а.с.18) ОСОБА_1 : у листопаді 2019 року відпрацював фактичну кількість робочих днів - 30, нарахована заробітна плата за листопад 2019 року склала 17935,96 грн; у грудні 2019 року відпрацював фактичну кількість робочих днів - 31, нарахована заробітна плата за грудень 2019 року склала 23676,72 грн. Отже, середньоденне грошове забезпечення складає 682,18 грн (17935,96+23676,72)/61).

Затримка виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні за період з 01 січня 2020 року по 28 лютого 2020 року становить 58 календарних днів, а не 59 календарних днів, як зазначає позивач.

З урахуванням викладеного, стягненню з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь позивача підлягає середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 39566,44 грн (682,18 грн х 58 календарних днів), а не 41612,68 грн.

Обираючи належний спосіб захисту прав позивача, суд, керуючись частиною другою статті 9 КАС України та беручи до уваги висновки Верховного Суду (викладені у постановах від 20 січня 2020 року у справі 440/4332/18, від 20 лютого 2019 року у справі №814/1735/16, від 11 жовтня 2018 року у справі №806/829/17), вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо невиплати позивачу середнього заробітку у сумі 39556,44 грн за весь час затримки сплати належних йому при звільненні сум по день фактичного розрахунку та стягнути на користь позивача середній заробіток в сумі 39556,44 грн за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 39566,44 грн.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 39566,44 грн. (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят шість гривень сорок чотири копійки).

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Одеській області (вул.Академіка Філатова, буд.15а, м.Одеса, 65080, ).

Суддя С.М. Корой

.