Справа № 280/5198/19
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 серпня 2020 року м. Дніпросправа № 280/5198/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.02.2020 р. (суддя Бойченко Ю.П., повне судове рішення складено 04.02.2020 р.) в справі № 280/5198/19 за позовом Головного управління ДФС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Верховина» про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Запорізькій області (далі ГУ ДФС) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Верховина» про стягнення коштів з рахунків платника податків у всіх банках, що належать такому платнику, а також за рахунок готівки, в сумі 87337,90 грн. за кодом платежу 14060100 та в сумі 134928,98 грн. за кодом платежу 11010100.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.02.2020 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове про задоволення позову. Апелянтом приведено обставини справи та зазначено про те, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду в справі № 280/2323/19 накладено арешт на кошти та інші валютні цінності, що знаходяться в банку та належать ТОВ «Верховина». Цим рішенням встановлена сума податкового боргу в розмірі 222 266,88 грн. В порушення вимог ч. 4 ст. 78 КАС судом першої інстанції не враховано ці обставини.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до даних інтегрованої (облікової) картки платника податків та довідки про стан заборгованості за ТОВ «Верховина» рахується податкова заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 87337,90 грн. та з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 134928,88 грн.

На підтвердження наявності вказаної заборгованості та підстав її виникнення контролюючим органом до матеріалів справи надано копії звітної податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2018 року від 19.12.2018, якою відповідачем самостійно визначено податкове зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 47 400,00 грн.; звітної податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2018 року від 18.01.2019, якою відповідачем самостійно визначено податкове зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 24 193,00 грн.; звітної податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2019 року від 18.02.2019, якою відповідачем самостійно визначено податкове зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 39826,00 грн.; податкового повідомлення-рішення від 07.12.2017 №, яким контролюючим органом на підставі акту перевірки від 13.11.2017 №454/08-01-13-06/13616180 до відповідача застосовано штрафні санкції у розмірі 510,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб (код платежу 11010100).

Судом першої інстанції зазначено, що позивачем до матеріалів справи не надано доказів формування та направлення на адресу відповідача податкової вимоги у зв`язку із виникненням податкового боргу, а також не зазначено про таку податкову вимогу в позовній заяві; не надано податкового повідомлення-рішення від 07.12.2018 р. № та доказів його узгодження, хоча контролюючий орган посилається на це рішення як на підставу виникнення податкового боргу з податку на додану вартість, а також копії податкового повідомлення-рішення від 07.12.2017 № за платежем «податок на доходи фізичних осіб» та доказів його узгодження, на яке теж посилається у позові.

Враховуючи, що позивачем не доведено ані існування у відповідача податкового боргу з податку на додану вартість саме у розмірі 87337,90 грн. та з податку на доходи фізичних осіб саме у розмірі 134928,88 грн., не надано доказів дотримання обов`язкової передумови для стягнення коштів з платника податків - направлення податкової вимоги та сплив 60 календарних днів з дня її надіслання (вручення) такому платнику, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Суд визнає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно з інтегрованою карткою платника податків ТОВ «Верховина» станом на час пред`явлення позову платник податків має податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 87 337,90 грн. та з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 134 928,88 грн.

Виходячи зі змісту позовних вимог, сума податкового боргу складається з самостійно визначених платником сум податкового зобов`язання з податку на додану вартість, самостійно визначених платником у податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2018 р. від 19.12.2018 р. у розмірі 47 400,00 грн., у податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2018 р. від 18.01.2019 р. у розмірі 24 193,00 грн., у податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2019 р. від 18.02.2019 р. у розмірі 39 826,00 грн.; штрафних санкцій в розмірі 510 грн. за платежем «податок на доходи фізичних осіб», нарахованих податковим повідомленням-рішенням від 07.12.2017 р. № (код платежу 11010100).

Спірним під час апеляційного перегляду справи є доведеність існування податкового боргу у відповідача, склад та розмір такого податкового боргу, а також питання дотримання контролюючим органом процедури погашення податкового боргу.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 67 Податкового кодексу України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктами 95.1, 95.2 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Таким чином, обов`язковою передумовою здійснення контролюючим органом заходів на погашення податкового боргу платника податків, зокрема, стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу, є доведеність факту направлення контролюючим органом такому платнику податків податкової вимоги та сплив 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) податкової вимоги.

Крім того, при розв`язанні спору про стягнення з платника податків податкового боргу предметом доказування є наявність такого податкового боргу, структура та розмір податкового боргу.

За змістом частин 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як при поданні позову, так й до закінчення розгляду справи в суді першої інстанції інстанції, позивачем не надано доказів формування та направлення на адресу відповідача податкової вимоги у зв`язку із виникненням у платника податків податкового боргу, не наведено в позовній заяві як підставу позову обставин направлення такої податкової вимоги відповідачу, не надано доказів в обґрунтування розміру податкового боргу, який має бути стягнуто на користь бюджету, структури податкового боргу.

Зокрема, контролюючий орган як на підставу наявності у відповідача податкового боргу посилається на несплату платником податків узгодженого податкового зобов`язання за податковими повідомленнями-рішеннями від 07.12.2018 р. № , № , якими визначено відповідачу грошові зобов`язання з податку на додану вартість та податок на доходи фізичних осіб відповідно, проте не долучено копій цих податкових повідомлень-рішень до позовної заяви та не надано доказів узгодження зобов`язань за цими рішеннями.

Відповідно, є правильним висновок суду першої інстанції про не доведеність позивачем ані існування у відповідача податкового боргу з податку на додану вартість саме у розмірі 87337,90 грн. та з податку на доходи фізичних осіб саме у розмірі 134928,88 грн., не надання доказів дотримання обов`язкової передумови для стягнення коштів з платника податків - направлення податкової вимоги та сплив 60 календарних днів з дня її надіслання (вручення) такому платнику, що й стало підставою для обґрунтованої відмови у задоволенні позову.

Доводи апелянта про те, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду в справі № 280/2323/19, яким накладено арешт на кошти та інші валютні цінності, що знаходяться в банку та належать ТОВ «Верховина», встановлений факт наявності у відповідача податкового боргу в розмірі 222 266,88 грн., відповідно в силу ч. 4 ст. 78 КАС розмір податкового боргу відповідача не підлягає доказуванню, суд визнає необґрунтованим.

Дійсно, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.07.2019 р. в справі № 280/2323/19, яке відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної 19.09.2019 р., містить відомості про наявність у ТОВ «Верховина» податкового боргу з податку на додану вартість у загальній сумі у сумі 87337,90 грн. та штрафних санкцій, донарахованих за актом перевірки за основним платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, у сумі 134928,98 грн.

Разом з тим, зазначена сума податкового боргу з податку на додану вартість та податку на доходи фізичних осіб встановлена станом на час ухвалення рішення в справі № 280/2323/19 (17.07.2019 р.), але не підтверджена станом на час ухвалення судом першої інстанції рішення в справі, що розглядається. При цьому суд зазначає, що сума боргу могла бути зменшена або збільшена, зокрема, частково або повністю погашена платником податків.

Також суд звертає увагу на наступне.

Апелянтом контролюючим органом в апеляційній скарзі не наведено доводів стосовно дотримання процедури погашення податкового боргу в частині направлення платнику податків податкової вимоги та спливу з цього часу до подання позову 60 календарних днів.

Разом з тим, апелянтом до апеляційної скарги додану копію корінця податкової вимоги від 16.09.2017 р. № 2784-17/825, яка виставлена ТОВ «Верховина», на суму податкового боргу в розмірі 121 555,17 грн. станом на 14.09.2017 р., яка складається з основного платежу (код 14010100) 78315 грн., штрафних (фінансових) санкцій 40 994,24 грн., пені 2246,15 р., а також копію рекомендованого повідомлення про вручення ТОВ «Верховина» поштового відправлення, відповідно до якого ТОВ «Верховина» поштове відправлення отримано 23.09.2017 р.

Статтею 308 КАС України встановлені межі перегляду судом апеляційної інстанції, відповідно якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Апелянтом жодним чином не обґрунтовано неможливості подання таких доказів (податкової вимоги та доказів отримання податкової вимоги платником податків) до суду першої інстанції, не приведено причин, що об`єктивно не залежали від позивача та які завадили надати такі докази до суду першої інстанції.

Крім того, позивачем не заявлено в суді першої інстанції такі підстави позову як дотримання процедури погашення податкового боргу в частині направлення платнику податків податкової вимоги, тому суд в силу частини 5 статті 308 КАС України не може розглядати такі підстави позову.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини 6 статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.02.2020 р. в справі № 280/5198/19 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.02.2020 р. в справі № 280/5198/19 за позовом Головного управління ДФС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Верховина» про стягнення податкового боргу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 19.08.2020 р. та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 19.08.2020 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко