Справа № 140/795/20
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

13 серпня 2020 року ЛуцькСправа № 140/795/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Денисюка Р.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Адміністрації Державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Національна академія Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі,

ВСТАНОВИВ:

Адміністрація Державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Національна академія Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького звернулася з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі в сумі 7659,12 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 позовну заяву було повернуто позивачу без розгляду на підставі частини другої статті 123 КАС України.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2020 ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 про повернення позовної заяви без розгляду скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19.06.2020 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та ухвалено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін, судове засідання призначено на 12:00 год. 16.07.2020.

Ухвалою суду від 16.07.2020 відкладено розгляд справи на 12:00 год. 13.08.2020.

13.08.2020 у судове засідання учасники справи не прибули, при цьому, від представника позивача та третьої особи надійшли письмові клопотання про розгляд справи без участі представника.

Водночас, 13.08.2020 представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження та просив позов залишити без розгляду у зв`язку з пропуском місячного строку звернення до суду.

З врахуванням вимог частини третьої статті 194 КАС України, частини четвертої статті 229 КАС України, розгляд справи проведено у письмовому провадженні на підставі матеріалів справи та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно залишити без розгляду з таких підстав.

Як слідує із змісту справи, відповідач ОСОБА_1 проходив військову службу (навчання) в Національній академії Державної прикордонної служби України імені Б.Хмельницького в період з 03.08.2018р. по 04.12.2019р. на посаді курсанта.

Наказом ректора Національної академії Державної прикордонної служби України імені Б.Хмельницького № 843-ос від 03.12.2019р. відповідача звільнено з військової служби за пп.д (через службову невідповідність) п.2 ч.5 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, відповідно до пп.6 (через небажання продовжувати навчання) п.280 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента № 1115/2009 від 29.12.2009р.

ОСОБА_1 під час вказаного навчання перебував на повному державному забезпеченні за рахунок коштів Державного бюджету України, при цьому на утримання відповідача було витрачено: на грошове забезпечення 4439 грн. 48 коп.; на продовольче забезпечення 559 грн. 31 коп.; на забезпечення речовим майном 2660 грн. 33 коп., всього на суму 7659 грн. 12 коп.

Відповідачем не погашена заборгованість, пов`язана із утриманням у вищому навчальному закладу, через що позивач звернувся із розглядуваним позовом до суду.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частинами першою, другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною п`ятою статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Спори щодо проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню норми частини п`ятої статті 122 КАС України.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018р. у справі № 804/285/16, яка в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів є обов`язковою під час вирішення даного спору.

Позивачем на вимогу суду заяву про поновлення строку звернення до суду із наведенням підстав поважності причин такого пропуску суду не подано.

Згідно усталеної судової практики поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного позову є правомірність стягнення із ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з його утриманням у Національній академії Державної прикордонної служби України імені Б. Хмельницького у розмірі 7659 грн. 12 коп.

Відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, здійснюється в порядку, який визначений КМ України.

Зокрема, відповідно до пункту 4 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою КМ України № 964 від 12.07.2006, розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Згідно з пунктом 7 вказаного Порядку у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Отже, із змісту наведеного вбачається, що зверненню до суду із даним позовом передує складання вищим навчальним закладом розрахунку фактичних витрат, доведення такого до курсанта з пропозицією добровільного відшкодування цих витрат. Лише у випадку відмови добровільно відшкодувати такі витрати, їх стягнення здійснюється з відповідача в судовому порядку.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем було складено розрахунок витрат на утримання у Національній академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького Запорожця Р.О. № 33 від 28.11.2019 на суму 7659,12 грн., з яким відповідача ознайомлено та вручено йому один примірник 02.12.2019.

При цьому, з наданої відповідачем копії квитанції від 10.12.2019 № 0.0..1 слідує, що ОСОБА_1 сплатив на рахунок позивача грошові кошти в сумі 3000,00 грн. (відшкодування витрат за навчання).

Решта суми витрат не була визнана та не сплачена відповідачем.

Сплативши частково кошти по витратах відповідач визнав саме цю суму до відшкодування. В іншій частині сума витрат не була сплачена та ним не визнається.

Після зарахування коштів на рахунки, Адміністрація державної прикордонної служби України повинна була вжити заходів до з`ясування цих обставин та позиції ОСОБА_1 щодо несплаченої суми витрат, чого позивачем зроблено не було.

Порядком № 964 не визначено строку протягом якого особа повинна сплатити кошти, які зазначені у відповідному розрахунку, не зазначено термін сплати і в розрахунку № 33, доведеному відповідачу під розписку.

У такому випадку повинні діяти загальні норми права, які регламентують строк виконання зобов`язань.

Частиною другою статті 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Саме в межах зазначеного строку 10.12.2019 відповідачем було здійснено проплату по відшкодуванню витрат за навчання, доведених до нього 02.12.2019.

Тому враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що розрахунок витрат № 33 від 28.11.2019 на утримання у Національній академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького Запорожця Р.О. було доведено до відома відповідача 02.12.2019, і останнім в межах його виконання було 10.12.2019 сплачено частково суму в розмірі 3000 гривень, що свідчило про невизнання суми витрат в іншій частині витрат на навчання.

Тому, саме з 11.12.2019 у позивача розпочався перебіг строку на звернення до суду з позовом про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі, який закінчився 11.01.2020.

Однак, позивач звернувся до суду лише 13.02.2020 (дата здачі позовної заяви на пошту).

Отже, встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач не міг не знати про порушення своїх прав, свобод та інтересів та мав можливість вжити своєчасних заходів щодо їх захисту в межах встановленого КАС України строку звернення до адміністративного суду, але не скористався такою можливістю за відсутності поважних причин.

Суду не подано жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про те, що позивач з об`єктивних причин не міг вчасно звернутись до адміністративного суду.

При цьому практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

У справі Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії) Європейський суд з прав людини зазначив, що тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права на суд, може бути підставою для поновлення строку звернення до суду.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним, і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі Станков проти Болгарії від 12.07.2007).

В свою чергу, наявність навіть об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа Олександр Шевченко проти України, п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Європейський Суд з прав людини рішенням у справі Golder v. United Kingdom від 21.02.1975, серія А № 18, п. 36, сформував наступну позицію - Суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є доступ до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Отже право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмежено, в тому числі і встановленням строків звернення до суду, яким чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це насамперед обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Частиною четвертою статті 123 КАС України передбачено, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд звертає увагу на те, що поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

При цьому, заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду із наведенням підстав поважності пропуску такого строку, позивач до суду не подав.

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що саме 17.06.2020 року відповідач засвідчив факт відмови від сплати коштів і саме з цього часу слід обраховувати строк звернення до суду, враховуючи наступне.

По-перше, вказане суперечить самій позиції позивача, який звернувся з позовом до суду 13.02.2020. Тобто, на момент звернення до суду йому було відомо про те, що кошти ОСОБА_2 в повному об`ємі не сплачено і наміру її сплатити останній не має. Пред`являючи позов, позивач повинен був це з`ясувати наявними у нього способами, чого ним зроблено не було.

По - друге, в даному випадку розрахунок витрат до відповідача було доведено 02.12.2019, і сплативши 10.12.2019 частково кошти по ньому, відповідач фактично визнав суму, яку він добровільно погодився відшкодувати, а решту суми він відмовився платити, а відтак по цій сумі розпочався перебіг строку звернення до суду, який для позивача закінчився 11.01.2020.

Оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено поважності пропущеного ним строку звернення до суду, тому суд залишає даний позов без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 248, 256, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Адміністрації Державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Національна академія Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Р.С. Денисюк