Справа № 314/3462/19
Суддя: Кіяшко В. О.
Дата ухвалення: 2020-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 314/3462/19
Провадження № 2-а/314/5/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2020 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Кіяшко В.О., секретар Павлівська І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження справу № 314/3462/19; провадження № 2-а/314/5/2020, за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону № 3 УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції національної поліції Лободи Вікторії Андріївни про скасування постанову та відшкодування завданої шкоди,

за участю

представника позивача адвоката Силкіної Н.В..

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції національної поліції України Лободи Вікторії Андріївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в обґрунтування якого вказує, що патрульним поліції було винесено постанову серії ЕАВ № 1163777 від 20.05.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, та застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., оскільки останній, керуючи належним йому транспортним засобом марки BMW моделі 3181 номерний знак НОМЕР_1 не мав при собі права керування таким ТЗ.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач зазначив, що керуючи автомобілем ВМW316і номер НОМЕР_1 , у нічний час доби рухався по автомобільній дорозі, яка розташована за адресом вул. Чарівна у м. Запоріжжя.

Приблизно о 23 годині 58 хвилин, 15.04.2019 його зупинила поліцейський батальйону № 3 роти № 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Лобода Вікторія Андріївна, у зв`язку із тим, що, на її думку було порушено правила дорожнього руху.

Під час зупинки поліцейський не привіталась, своє прізвище, посаду та спеціальне звання не назвала, на вимогу позивача показати службове посвідчення остання відмовилася. Підставою для зупинки транспортного засобу за твердженням Відповідача була несправність освітлення номерного знаку. Водночас система освітлення на момент здійснення руху та після зупинки працювала та була у справному стані. Вказана підстава є необґрунтованою та навмисно вигаданою з метою зупинки транспортного засобу через, нібито, технічну несправність транспортного засобу, що є грубим порушенням ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію". Будь-які докази (фото-, відео-, аудіо-) матеріали щодо фіксації стану транспортного засобу відсутні у адміністративному матеріалі.

У подальшому працівники поліції почали перевірку документів і автомобіля, в чому позивачем була надана згода. Після завершення перевірки, працівники поліції намагалися перевірити кишені не за допомогою поверхневої перевірки (ст. 34 ЗУ «Про національну Поліцію»), на що позивачем була надана відмова на проведення обшуку кишень.

З постановою позивач не згоден, вважає її незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАВ № 1163777 від 20.05.2019 винесену відносно нього.

Одночасно позивач просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку 2000 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди.

Зазначені вимоги позивач мотивує тим, що у зв`язку із винесенням постанови (незаконним притягненням до адміністративної відповідальності), через душевні хвилювання погіршився стан здоров`я позивача, у зв`язку із чим він проходив лікування. Також позивачеві завдано матеріальної шкоди, оскільки під час затримання пошкоджено телефон, а саме розбито екран, матеріальну шкоду пошкодження яку оцінює у сумі 2000 грн. 00 коп.

В судовому засіданні представник позивача на позові наполягала та просила його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, зі згоди позивача суд вважає можливим розглянути справу на підставі письмових доказів, що містяться в справі.

Вислухавши представник позивача, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши надані документи і докази у сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено. Згідно ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що повинно бути доведене шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що 20.05.2019 року відповідачем було винесено постанову серії ЕАВ № 1163777 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, та застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

З вказаної постанови вбачається, що15.04.2019 о 23:58 м. Запоріжжя, вул. Бочарова 14, водій керуючи ТЗ не мав при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, чим порушив п.2.1.а ПДР - керування ТЗ особою, яка не має права керувати таким ТЗ.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно ч. 2ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідачем не було надано жодного доказу скоєння правопорушення позивачем, зокрема, пояснень свідків, відеозапису на якому було б зафіксовано порушення, тощо.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 286 КАСУ країни, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд приходить до висновку, що позов в частині скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності слід задовольнити, оскільки через процесуальні порушення допущені при розгляді справи, тобто неналежну процесуальну форму дій поліцейського, суд позбавлений можливості висловитися про відсутність або наявність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а встановлення таких обставин виходить за межі предмету дослідження судом в конкретній справі.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2ст. 126 КУпАП слід скасувати.

Відносно вимог відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «;Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

За змістом пункту 4 статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим законом, виникає, зокрема, у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пунктів 4, 5 статті 3 зазначеного Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються, в тому числі, суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги та моральна шкода.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежовувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Статтею 1176 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є, як правило, відповідне судове рішення, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищих посадових осіб органу державної влади.

Таким чином, законодавством України чітко встановлено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Статтею 11 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що у разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до статті 2 цього Закону орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор або суд зобов`язані роз`яснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди.

Згідно із пунктом 6 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури, Міністерства фінансів України від 4 березня 1996 року, громадянинові, а у разі його смерті - його спадкоємцям відповідний орган, зазначений у п. 11 цього Положення, одночасно з повідомленням про закриття справи в стадії дізнання і попереднього слідства або з копією виправдувального вироку, що набрав законної сили, постановою (ухвалою) суду (судді) направляє повідомлення, в якому роз`яснює, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав.

Враховуючи норми чинного законодавства України, питання відшкодування моральної шкоди фізичній особі, яка їй завдана неправомірними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, вирішується шляхом подання окремого позову у порядку цивільного судочинства. З огляду на відсутність норми КУпАП, яка регулює питання та порядок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, витрат на правову допомогу у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення, суддя роз`яснює ОСОБА_1 право звернутися із відповідним позовом до суду загальної юрисдикції.

Судові витрати.

Згідно з ч. 1ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст.2, 72-77,122, 140, 241, 246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Серії ЕАВ № 1163777 від 20.05.2019 складеного поліцейським роти № 2 батальйону № 3 УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції національної поліції Лободою Вікторією Андріївною про притягнення ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП - скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку спрощеного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

05.06.2020