Справа № 580/4267/19
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 580/4267/19

адміністративне провадження № К/9901/19219/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Соколова В.М.,

суддів: Єресько Л.О., Загороднюка А.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2020 року у справі №580/4267/19 за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 03 грудня 2019 року в розмірі 3400,00 грн у виконавчому провадженні №60155670.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 02 січня 2020 року позивачу відмовлено у відкритті провадження у справі.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2020 року ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 02 січня 2020 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2020 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Позивачка, не погоджуючись з вказаною ухвалою, подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто на підставі пункту 1 частини четвертої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Повертаючи апеляційну скаргу у цій справі суд апеляційної інстанції зазначив, що апеляційна скарга від імені позивачки підписана адвокатом Тищенко Ю.П., на підтвердження повноважень якого в матеріалах справи наявна копія ордеру серії ЧК №128402 від 12 травня 2020 року, виданого адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально Тищенком Ю.П. позивачу ОСОБА_1 .

У вказаному ордері зазначено, що адвокат надає ОСОБА_1 правову допомогу у всіх органах судової влади України, Верховному Суді.

Ураховуючи, що в ордері серії ЧК №128402 від 12 травня 2020 року не зазначено назви суду, а саме Шостого апеляційного адміністративного суду, в якому адвокат надає правову допомогу, апеляційний суд зауважив, що такий ордер не можна визнати документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги ОСОБА_1 у Шостому апеляційному адміністративному суді.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази щодо підтвердження повноважень адвоката Тищенко Ю.П. на підписання апеляційної скарги ОСОБА_1, то за правилами пункту 1 частини четвертої статті 298 КАС України така апеляційна скарга підлягає поверненню.

Вважаючи таке судове рішення суду апеляційної інстанції ухваленим із порушенням вимог процесуального закону, ОСОБА_1 оскаржила його в касаційному порядку.

У поданій касаційній скарзі позивачка з посиланням на неправильне застосування судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною першою статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частини першої статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною четвертою статті 59 КАС України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону №5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордером є письмовий документ, що у випадках, установлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням і повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (частина друга статті 26 Закону №5076-VI).

Рада адвокатів України рішенням від 17 грудня 2012 року №36 затвердила Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів (далі - Положення).

Відповідно до пункту 4 Положення, що чинне в частині визначення форми ордера до 01 січня 2022 року, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Так, відповідно до підпункту 15.4. пункту Положення ордер має містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням за необхідності виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону №5076-VI.

Згідно з пунктом 14 Положення ордер, установленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній або керівник адвокатського об`єднання (бюро) зобов`язані вказати на звороті ордера.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що національний законодавець чітко вказав на обов`язок адвоката вказувати в ордері судові органи, в яких він надає правову допомогу, зокрема в графі «Назва органу, у якому надається правова допомога».

Отже, у разі надання адвокатом правової допомоги в суді ордер має містити назву суду, в якому адвокат надає правову допомогу.

Суд апеляційної інстанції вказав, що на підтвердження повноважень представника ОСОБА_1 на представництво у Шостому апеляційному адміністративному суді додано копію ордера серії ЧК №128402 від 12 травня 2020 року. В ордері зазначено, що адвокат Тищенко Ю.П. надає правову допомогу у всіх органах судової влади України, Верховному Суді.

Водночас в ордері не зазначено конкретної назви суду, в якому адвокат надає правову допомогу, а тому такий ордер не можна визнати документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги скаржнику у Верховному Суді.

Оскільки апеляційну скаргу підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для повернення апеляційної скарги.

Доводи касаційної скарги не спростовують і не ставлять під сумнів установлені судом апеляційної інстанції обставини.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справ) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині третій статті 328 КАС України, який включає й ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2020 року у справі №580/4267/19 за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішення.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіВ.М. Соколов Л.О. Єресько А.Г. Загороднюк