Справа № 620/1477/20
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1477/20 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Федотова І.В., Сорочка Є.О.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання постанови неправомірною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі- відповідач) про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу від 13.04.2020 року у виконавчому провадженні № 57442309.

Чернігівський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 02 червня 2020 року відмовив у задоволенні позову.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а також те, що участь у судовому засіданні учасників справи не визнано обов`язковою, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Судове засідання проведено без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебувало виконавче провадження № 57442309 з примусового виконання виконавчого листа № 825/1927/18 виданого 11.10.2018 року Чернігівським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити позивачу обчислення та виплату суми компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, починаючи з 01.01.2016 року по день фактичної виплати.

17.10.2018 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57442309.

Листом від 30.10.2018 року № 12426/03 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило державного виконавця про часткове виконання рішення суду, а саме в частині здійснення обчислення суми компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, починаючи з 01.01.2016 року. Сума компенсації нарахована з 01.01.2016 року по 31.10.2017 року складає 8958,43 грн. Також боржником зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - Порядок №649). Для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку №649. Перевірка обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводиться в Пенсійному фонді України комісією з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Нарахована компенсація за рішенням суду в розмірі 8958,43 грн. буде проведена відповідно до Порядку № 649.

16.11.2018 року державним виконавцем направлено вимогу до боржника з метою отримання інформації, чи зверталось ГУ ПФУ України в Чернігівській області до комісії з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішення суду.

Листом від 23.11.2018 року № 13244/03 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило, що 22.10.2018 року зареєстровано в Міністерстві Юстиції України постанову Правління Пенсійного фонду України № 20-1 від 26.09.2018 року, якою затверджено порядок ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Цей порядок відповідно до пункту 3 Порядку № 649, визначає процедуру функціонування реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та внесення інформації до нього. Вищезазначеними порядками не передбачено самостійне звернення головного управління до комісії з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат, натомість на виконання вищезазначених нормативно-правових актів на вимогу Пенсійного фонду України головним управлінням готуються матеріали передбачені Порядком та подаються до Пенсійного фонду. Пенсійним фондом на даний час розглядаються рішення судів та документи надані головним управлінням за 2013-2015 роки.

22.12.2018 року державним виконавцем надіслано до правоохоронних органів повідомлення про вчинення посадовими особами Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області кримінального правопорушення за ст. 382 КК України.

27.06.2019 року державним виконавцем направлено виконавчий лист до Державної казначейської служби України для проведення виплати заборгованості стягувану, однак такий було повернуто до відділу без виконання, як такий, що не підлягає виконанню Казначейством.

21.02.2020 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду у розмірі 5100,00 грн. та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 року по справі № 620/833/20, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2020 року, у задоволені позову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання неправомірною та скасування постанови відмовлено повністю.

02.04.2020 року державним виконавцем направлено вимогу до боржника, щодо виконання рішення суду.

Згідно листа боржника від 08.04.2020 року рішення суду в повному обсязі не виконано, а саме не проведено виплату нарахованої компенсації у розмірі 8958,43 грн.

13.04.2020 року держаним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника за повторне невиконання рішення суду у розмірі 10200,00 грн.

Не погодившись із такою постановою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що рішення у справі № 825/1927/18 не було виконано боржником без поважних причин. Оскільки таке невиконання є повторним, суд визнав правомірним накладення постановою від 13.04.2020 року у цьому ж виконавчому провадженні штрафу на боржника у розмірі 10 200,00 грн.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частинами другою та третьою статті 14 КАС України визначено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч.1 ст. 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Принцип обов`язковості судових рішень також закріплений статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якою передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26 червня 2013 року, звернув увагу на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті. 3 Закону №1404-VIII передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ч.1 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII встановлено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Частиною 2 ст. 63 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) і попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону №1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У свою чергу, стаття 75 Закону №1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і встановлює новий строк виконання (ч.1 ст. 75 Закону №1404-VIII).

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч.2 ст. 75 Закону №1404-VIII).

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VІІІ, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду у справі № 825/1927/18 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити позивачу обчислення та виплату суми компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, починаючи з 01.01.2016 року по день фактичної виплати.

Вказане рішення суду позивачем у встановлений державним виконавцем строк не виконано.

Як зазначає позивач, часткове невиконання рішення суду сталося з незалежних від нього причин, а саме через відсутність рішення комісії Пенсійного фонду України щодо погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду та відповідних бюджетних асигнувань.

Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649(далі - Порядок № 649).

Відповідно до п. 1 Порядку № 649 цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, коштами, передбаченими в державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Пунктом 3 Порядку № 649 передбачено, що боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

У пунктах 4, 5 Порядку № 649 зазначено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України:

документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника;

копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа;

розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду ( п.6 Порядку №649).

Відповідно до п.10 Порядку № 649 виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету у спосіб перерахування коштів боржнику.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій і за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження. При цьому згідно вказаного Порядку боржник повинен подати до Пенсійного фонду України пакет документів, зокрема й розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою, а комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду в свою чергу за результатом перевірки обґрунтованості розрахованої боржником суми повинна прийняти рішення про наявність або відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

Так, у листі від 30.10.2018 року № 12426/03 зазначено, що доплата за рішенням суду за період з 01.01.2016 року по 31.10.2017 року становить 8958,43 грн. та буде проведена відповідно до Порядку № 649.

Проте, як правильно зазначив суд першої інстанції, у матеріалах справи відсутні докази вчинення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області дій, передбачених пунктом 5 Порядку №649, а саме проведення розрахунку суми виплати відповідно до рішення суду та направлення відповідного пакету документів до Пенсійного фонду України для прийняття відповідною комісією Пенсійного фонду України рішення про наявність або відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

Вказані обставини свідчать про безпідставність посилань Пенсійного органу щодо добровільного виконання рішення суду у справі № 825/1927/18.

Також колегією суддів не приймаються доводи Пенсійного органу про відсутність бюджетних асигнувань для виплати нарахованої за судовим рішенням суми компенсації втрати частини грошових доходів як на обставину, що звільняє його від відповідальності за невиконання судового рішення, так як такі твердження не підтверджені жодним належним доказом, яким можливо встановити обсяги відповідних фінансувань, плани їх надходження та графік погашення вказаних виплат.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 20 січня 2020 року у справі № 420/3705/19.

З урахуванням встановлених у справі обставин, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: І.В. Федотов

Є.О.Сорочко