Справа № 240/8639/20
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року м. Житомир справа № 240/8639/20

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шимоновича Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адмністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 , в якому просить:

- визнати протиправною повторну відмову Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_1 як особі звільненій зі служби в поліції, у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу під час повторного огляду вищої ІІ групи інвалідності з 26.06.2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, зазначену в листі від 29.05.2020 року №567/29/105/05-2020.

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як особі, звільненій зі служби в поліції одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням позивачу під час повторного огляду вищої групи ІІ групи інвалідності з 26.06.2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, в розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2019 року, відповідно до статтей 97-101 Закону України "Про національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII та порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвередженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4, з урахуванням раніше виплаченої суми та безумовного права позивача на отримання зазначеної грошової допомоги у більшому розмірі.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що повторна відмова відповідача у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги порушує право позивача на соціальний захист та отримання належної одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи з 26.06.2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби. Зазначив, що вичерпний перелік випадків, за яких може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у статті 101 Закону №580-VIII та підстави з якої виходив відповідач вказана норма не містить. Вважає, що позивач як інвалід ІІ групи з 26.06.2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції має право на отримання належної йому одноразової грошової.

Ухвалою Житомирського окружного адмністративного суду від 11 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

24 липня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, яку відповідач вважає безпідставною та необгрунтованою. Зазначає, що позивачу відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки ним використано право на отримання одноразової грошової допомоги по третій групі інвалідності в 2019 році та відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку та умов виплати одноразової грошової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 №4 не передбачено право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з призначенням вищої групи інвалідності.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.258 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають суттєве значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 року по 17.09.2018 року проходив службу на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Баранівського відділення Новоград-Волинського віддлу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області. Постановою військово-лікарської комісії ДУ ТМО МВС України по Житомирській області від 07.09.2018 року №276/34, встановлено, що отримане позивачем захворювання так, пов`язане з проходженням служби в поліції, що підттверджується копією свідоцтва про хворобу.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 17.09.2018 року №186 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII через хворобу.

23 жовтня 2018 року Житомирською обласною медико-соціальною комісією №2 при первинному огляді позивачу встановлено інвалідність 3 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції.

04 лютого 2019 року відповідачем виплачена одноразова грошова допомога у зв`язку з встановлення позивачу 3 групи інвалідності відповідачем в сумі 123340,00 грн.

01 липня 2019 року Житомирською обласною медико-соціальною комісією №2 позивачу встановлено інвалідність 2 групи з 26.06.2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції .

Позивач вважає, що він, як інвалід 2 групи, з 26.06.2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції набув право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2019 року, відповідно до чинного пункту 4 частини першої статті 97, підпункту «б» пункту 4 частини 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580Л/ІІІ ( Далі - Закон № 580Л/ІІІ ) та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 ( Далі Порядок № 4).

02 липня 2019 року позивач звернувся до начальника Головного управління національної поліції в Житомирській області про виплату йому одноразової грошової допомоги», у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи з 26.06.2019 року та до заяви додав усі необхідні документи встановлені пунктом 5 розділу III Порядку №4.

Листами ГУ НП в Житомирській області від 22.07.2019 року №829/29/105/05-2019 та від 01.08.2019 року №4-35/29/105/05-2019 позивача повідомлено про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону «Про національну поліцію» № 580Л/ІІІ, оскільки йому було встановлено групу інвалідності, а не відсоток втрати працездатності.

На думку позивача, відповідачем порушене право на отримання належної йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи з 26.06.2019 року, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2020 року у справі №240/11372/19:

- визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Житомирській області позивачу як особі, звільненій зі служби в поліції, у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності II групи з 26.06.2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції;

- зобов`язано Головне управління Національної поліції в Житомирській області повторно розглянути заяву від 02 липня 2019 року про призначення та виплату як особі, звільненій зі служби в поліції одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі встановленням інвалідності II групи з 26.06.2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2019 року, відповідно до статей 97-101 Закону України "Про національну поліцію" від 02.07.2015 №580Л/ІІІта Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4,з урахування викладених судом висновків.

На виконання зазначеної постанови суду відповідач повторно розглянув заяву від 02 липня 2019 року про призначення та виплату як особі, звільненій зі служби в поліції одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі встановленням інвалідності II групи з 26.06.2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції та вдруге відмовив йому у призначенні одноразової грошової допомоги з інших ніж в перший раз підстав зазначених в пункті 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про національну поліцію" від 02.07.2015 року №580Л/ІІІ, що підтверджується його листом від 29.05.2020 року №567/29/105/05-2020.

У вказаному листі зазначено, що на даний час, з моменту внесення змін до Порядку на підставі наказу МВС України від 05 квітня 2019 року №249 строк, протягом якого особі надано право на перегляд ступеня втрати працездатності та норму щодо зміни групи інвалідності при первинному її встановленні виключено. Так, як позивачем використано право на отримання одноразової грошової допомоги по 3 групі інвалідності у 2019 році на теперішній час Законом України "Про національну поліцію" та Порядком не передбачено право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з призначенням вищої групи інвалідності.

Позивач вважає, що повторна відмова відповідача у призначенні йому одноразової грошової допомоги порушує право на соціальний захист та отримання належної одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи з 26.06.2019 року, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Закон України від 02.07.2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію".

Згідно з ч.1 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Згідно із підпунктом 3 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (частина 2 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію").

Згідно підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 99 Закону № 580 розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на час виплати такої допомоги: визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності: II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 затверджено Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок), який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №163/28293, та набрав чинності з 29.02.2016.

Пунктом 1 розділу І Порядку № 4 передбачено, що ці Порядок та умови визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських в т. ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальних закладів), поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій (далі - інших органів).

Пунктом 4 розділу І Порядку передбачено випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського.

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку передбачено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).

Відповідно до пункту 8 Розділу 4 Порядку №4 (в редакції до 14.05.2019) було визначено, якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Водночас, з 14.05.2019 до Порядку №4 було внесено зміни, зокрема п.8 Розділу 4 в редакції від 14.05.2019 визначено, що якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Статтею 101 Закону України "Про Національну поліцію" визначений вичерпний перелік випадків, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а саме: якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком: а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Слід звернути увагу щодо відсутності обґрунтування у повторній відмові позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з призначенням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, жодної з зазначених вище підстав, оскільки фактичною підставою для відмови слугувало те, що внесеними змінами у Порядок №4 виключено можливість отримання особою одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у разі зміни саме інвалідності.

Згідно з п. 1 розділу II Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення інвалідності, втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги. Подальша зміна законодавства не впливає на порядок отримання, розмір допомоги тощо, і це відповідає принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права.

Варто наголосити, що відповідно до пункту 8 розділу IV Порядку №4 (на час встановлення інвалідності 3 групи у 2018 році) якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми на підставі довідки, виданої фінансовим підрозділом за останнім місцем отримання ОГД.

На час встановлення позивачу інвалідності 2 групи з 26.06.2019 року положення Закону № 580, які визначають право на отримання одноразової грошової допомоги не змінювалися, а пункт 8 розділу IV Порядку №4 викладений в новій редакції наказу Міністерства внутрішніх справ № 249 від 05.04.2019 року: «Якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми».

Законом № 580- VIII не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності, якщо була виплачена грошова допомога у зв`язку із первинним встановленням ступеня втрати працездатності чи встановленням при повторному огляді вищої групи інвалідності. Обмеження шестимісячним строком після звільнення з військової служби в контексті приписів пункту 8 розділу IV Порядку №4 стосується лише випадків первинного встановлення інвалідності.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Оскільки пункт 8 розділу IV Порядку №4 викладений в редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 05.04.2019 року № 249 не стосується відповідальності особи, то зазначений пункт 8 розділу IV Порядку №4 має пряму дію у часі, тобто застосовується до правовідносин, які виникли або тривають після набрання ним чинності.

З огляду на те, що правовідносини щодо первинного встановлення позивачу інвалідності ( 23.10.2018 року) виникли до набрання чинності зазначеним пунктом 8 розділу IV Порядку №4 в редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України № 249 від 05.04.2019 року, а тому не застосовується до позивача.

В силу статті 58 Конституції України, норма пункту 8 Розділу 4 Порядку № 4, яка набрала чинності 14 травня 2019 року, не може розповсюджуватись на спірні правовідносини в частині обмеження права позивача на отримання грошової допомоги в більшому розмірі.

Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду, зокрема, від 21.06.2018 у справі № 760/11440/17, від 30.09.2019 у справі № 825/1380/18.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок не позбавляє позивача права на отримання цієї допомоги, а лише встановлює обмеження щодо визначення розміру такої допомоги в залежності від часу повторного медичного огляду, в результаті якого встановлена вища група чи інша причина інвалідності або більший відсоток втрати працездатності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправною повторну відмову Головного управління Національної поліції України в Житомирській області щодо невиплати належних сум під час встановлення вищої групи інвалідності підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Національної поліції України в Житомирській області зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області виплатити йому як особі, звільненій зі служби в поліції, одноразову грошову допомогу в більшому розмірі, суд зазначає, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Національної поліції в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як особі, звільненій зі служби в поліції одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням позивачу під час повторного огляду вищої ІІ групи інвалідності з 26.06.2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, в розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2019 року, з вирахуванням раніше отриманої грошової допомоги у сумі 123340,00 грн.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і у справі Стреч проти Сполучного Королівства («Stretch v. the United Kingdom,» № 44277/98, п. 37).

У межах вироблених Європейським Судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності". Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність («Maltzan (Freiherr Von) and others v. Germany», № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02, п. 74).

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів та підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 257 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Житомирській області (вул. Старий Бульвар, 5/37, м. Житомир, 10008) про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії- задовольнити.

Визнати протиправною повторну відмову Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_1 як особі звільненій зі служби в поліції, у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу під час повторного огляду вищої ІІ групи інвалідності з 26.06.2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як особі, звільненій зі служби в поліції одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням позивачу під час повторного огляду вищої ІІ групи інвалідності з 26.06.2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, в розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2019 року, з вирахуванням раніше отриманої грошової допомоги у сумі 123340,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст.255 КАС України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його складення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17 серпня 2020 року.

Суддя Р.М.Шимонович