Справа № 360/2770/20
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

17 серпня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2770/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

20.07.2020 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області (далі УПФУ в м.Лисичанську або відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області № 79 від 29.04.2020 про відмову у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області провести ОСОБА_1 з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці, визначивши його в розмірі 84% від суддівської винагороди згідно довідки ТУ ДСА України в Луганській області за № 507/20-Вих. від 27.02.2020, тобто у розмірі 104 881, 39 грн, та виплатити недоотримані з 19.02.2020 суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.02.2020 позивач звернулась до відповідача із заявою №1203 про перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання у зв`язку із визнанням неконституційним рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 положень пункту 25 прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції від 02.05.2016. До заяви позивачем була додана довідка ТУ ДСА України в Луганській області про розмір суддівської винагороди від 27.02.2020 за № 507/20-Вих.

Рішенням відповідача № 79 від 29.04.2020 у відповідному перерахунку ОСОБА_1 відмовлено.

Із вказаним рішенням позивач не погоджується з підстав того, що рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VII, чим визначено порушення, у тому числі права позивача, на співмірність щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці суддівській винагороді, яку отримує повноважний суддя Лисичанського міського суду.

07.08.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву, яким УПФУ в м.Лисичанську позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає з підстав відсутності порядку застосування рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 . Зазначено, що з метою визначення порядку застосування рішення Конституційного Суду від 18.02.2020 № 2-р/2020, Пенсійний фонд України звернувся за роз`ясненням до Міністерства соціальної політики, однак на даний момент відповідне роз`яснення не надходило, у зв`язку із чим вирішено відмовити позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання до надходження роз`яснення до органів Пенсійного фонду.

На підставі викладеного відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання сторони не прибули, про дату слухання справи повідомлені належним чином. Від позивача до початку слухання справи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 була обрана народним суддею Лисичанського міського народного суду відповідно до рішення Луганської обласної ради народних депутатів 11 сесії 21 скликання від 18 березня 1993 року.

Постановою Верховної Радї України від 19.06.2003 позивач обрана суддею Лисичанського міського суду Луганської області безстроково.

Рішенням Вищої ради юстиції № 377/0/15-15 від 06.08.2015 внесено подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Лисичанського міського суду Луганської області.

Постановою Верховної Ради України від 12.11.2015 № 788-УІ11 «Про звільнення суддів», відповідно до пунктів 2, 3, 6 частини п`ятої статті 126 Конституції України ОСОБА_1 , у звязку із поданням заяви про відставку було звільнено з посади судді Лисичанського міського суду Луганської області.

30.11.2015 відповідно до наказу № 9 голови Лисичанського міського суду Луганської області ОСОБА_1 відраховано зі штату Лисичанського міського суду Луганської області, у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Вказані обставини встановлені постановою Лисичанського міського суду від 25.12.2015 по справі № 415/7365/15-а, за позовом ОСОБА_1 до УПФУ у м. Лисичанську Луганської області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, яка набрала законної сили 22.01.2016 (а.с.14-16).

В силу частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 25.12.2015 по справі № 415/7365/15-а, зобов`язано УПФУ в м.Лисичанську Луганської області призначити, нарахувати та виплатити щомісячне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 , у розмірі 84% грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 02.12.2015.

Згідно особистої заяви ОСОБА_1 від 14.01.2020 № 212 та довідки від 13.01.2020 №93/20-вих., виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Луганській області ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2020 з окладу: суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці - 56754,00 грн; загальний процент розрахунку пенсії від окладу - 84%; розмір пенсії з надбавками до виплати - 47673,36 грн, що не заперечується сторонами по справі.

28.02.2020 позивач звернулась до відповідача із заявою №1203 про перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання у зв`язку із визнанням неконституційним рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 положень пункту 25 Розділу XІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIІІ від 02.06.2016.

До заяви позивачем була додана довідка ТУ ДСА України в Луганській області про розмір суддівської винагороди від 27.02.2020 за № 507/20-Вих (а.с.17).

Рішенням відповідача № 79 від 29.04.2020 у перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 відмовлено.

Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

30.09.2016 набрав чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (надалі - Закон № 1402-VIII).

Відповідно до частини другої статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно з пунктами 22, 23 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами).

Тобто, право на одержання суддівської винагороди у розмірах визначених Законом № 1402-VIII мали лише судді, які пройшли кваліфікаційне оцінювання.

Аналогічні умови щодо права на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII містив пункт 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII, яким визначено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16 жовтня 2019 року № 193-IX пункти 22, 23 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII було виключено з 01.01.2020.

Отже, з 01.01.2020 право на одержання суддівської винагороди у розмірах визначених Законом № 1402-VIII (30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року) було розповсюджено також і на діючих суддів, незалежно від факту проходження кваліфікаційного оцінювання.

Натомість, пункт 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII не зазнав змін, а тому судді, які отримують щомісячне довічного грошове утримання були позбавлені права на його отримання у розмірах, визначених Законом № 1402-VIII.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIIІ.

Відповідно до статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, пункт 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VII не підлягає застосуванню з 18.02.2020.

Згідно з висновками Верховного Суду у рішенні від 16 червня 2020 року у зразковій справі №620/1116/20, набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 години 00 хвилини цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня, з дати ухвалення відповідного рішення Конституційного Суду України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством застосовується норма, що відповідає Конституції України, вступила у силу і діє.

Як наслідок, після 18.02.2020 на порядок обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці поширюються положення статті 142 Закону № 1402-VIII, в силу приписів частини четвертої якої суддя у відставці має право на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зазначене є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.02.2020 позивачем отримано довідку ТУ ДСА України у Луганській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №507/20-Вих., з якою вона звернулася до відповідача (а.с.17).

Натомість, рішенням відповідача від 29.04.2020 № 79 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 було відмовлено з підстав того, що рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 не визначено порядок його виконання. Також рішення відповідача обґрунтовано відсутністю після 18.02.2020 змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, внаслідок чого, на думку відповідача, ОСОБА_1 не має права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання за довідкою від 27.02.2020 №507/20-Вих, виданої станом на 18.02.2020.

Суд зазначає, що рішення відповідача від 29.04.2020 № 79 є протиправним враховуючи наступне.

В даному випадку ухвалення Конституційним Судом рішення не потребує визначення окремого порядку його виконання, а лише визначає необхідність застосування положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VII без урахування неконституційної норми.

Відповідно до частини четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

В силу положень пункту 1 частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII та підпункту 4 «а» пункту 24 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Отже, у зв`язку із зміною базового розміру посадового окладу діючого судді, у позивача виникло право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке має реалізовуватись з моменту ухвалення Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління ПФУ від 25 січня 2008 року № 3-1, заява про перерахунок щомісячного довічного утримання та довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду) або довідка про винагороду судді Конституційного Суду України для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду України у відставці (додаток 3) (далі - довідка про винагороду судді КСУ) подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

Звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді (в разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду України), який працює на відповідній посаді.

Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Таким чином, право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивач набув з 19.02.2020 року, відповідно вона має право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА України в Луганській області від 27.02.2020 № 507/20-Вих., а рішення УПФУ в м.Лисичанську Луганської області від 29.04.2020 № 79 підлягає скасуванню.

Як наслідок, щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, підлягає перерахунку та виплаті згідно із довідкою ТУ ДСА України в Луганській області від 27.02.2020 № 507/20-Вих., починаючи з 19.02.2020.

При цьому, вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідача провести

перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначивши його у розмірі 84% від суддівської винагороди згідно довідки ТУ ДСА України в Луганській області від 27.02.2020 № 507/20-Вих. у розмірі 104881,39 грн, суд вважає передчасними, оскільки ані в заяві про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, ані в рішенні відповідача про відмову у здійсненні такого перерахунку, не йшлося про відсотковий розмір довічного грошового утримання ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, суд дійшов висновків, що належним та ефективним способом захисту порушених у спірних відносинах прав позивача є зобов`язання УПФУ в м.Лисичанську Луганської області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою ТУ ДСА України в Луганській області від 27.02.2020 № 507/20-Вих., з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 КАС України).

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 фактично підлягають задоволенню лише з корегуванням способу захисту порушеного права, сплачений позивачем судовий збір у сумі 840,80 грн згідно квитанції про сплату № 19827 від 19.07.2020, необхідно відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 29.04.2020 № 79 про відмову у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою ТУ ДСА України в Луганській області від 27.02.2020 № 507/20-Вих., з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (код ЄДРПОУ 2179240, місцезнаходження: 93113, м.Лисичанськ, вул.Сосюри, 347) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Є. Петросян