Справа № 640/6901/20
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2020 року м. Київ № 640/6901/20

Окружний адміністративний суд міста Києва, у складі судді Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
до третя особа Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Міністерство внутрішніх справ України
провизнання постанови протиправною № ВП 60875672 від 26.02.2020

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови № ВП 60875672 від 26.02.2020.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2020 залишено позовну заяву без руху та надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.05 2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

Так, позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України задоволено, на виконання вказаного рішення судом видано виконавчий лист, який в подальшому пред`явлено до виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. На підставі заяви позивача та виконавчого листа відкрито виконавче провадження ВП №60875672. Так, 26.02.2020 державним виконавцем було прийнято оскаржувану постанову, якою закінчено виконавче провадження. Позивач вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази виконання Міністерством внутрішніх справ України рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2019 у повному обсязі , а відтак, у державного виконавця не було достатніх правових підстав для закінчення виконавчого провадження у справі.

Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, проте на виконання вимог ухвали суду надано матеріали виконавчого провадження ВП №60875672.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача письмових пояснень щодо обставин справи не надала, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю, визнано дії Міністерства внутрішніх справ України та Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві щодо відмови у оформленні документів та подання про призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_1 для направлення ГУ ПФУ в м. Києві протиправними, зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві та Міністерство внутрішніх справ України оформити всі необхідні документи і подання про призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_1 та направити їх до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відповідно до постанови ПФУ "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 30.01.2007 № 3-1.

18.11.2019 на виконання рішення, Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист по справі №640/1848/18.

16.12.2019 державним виконавцем відділу примусового виконанні рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України видано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60875672.

19.02.2020 Міністерство внутрішніх справ України звернулося до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про закінчення виконавчого провадження, яке мотивовано тим, що ще до відкриття виконавчого провадження, а саме 09.12.2019 останнім надіслано до головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подання про призначення пенсії від 06.12.2019. До заяви останнім було додано подання про призначення пенсії, заяву про призначення пенсії.

26.02.2020 державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Розглядаючи адміністративну справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п. 1, 5 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно ч.1 ст. 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Тобто підставою для винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження є саме факт виконання рішення суду у повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, виконавчим листом від 18.11.2019 зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві та Міністерство внутрішніх справ України оформити всі необхідні документи і подання про призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_1 та направити їх до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відповідно до постанови ПФУ "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 30.01.2007 № 3-1.

Так, згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Міністерством внутрішніх справ України в м. Києві було додано заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років та сформовано подання про призначення пенсії №697 від 06.12.2019, в якому зазначено, що вислуга років позивача станом на 02.09.2015 для призначення пенсії складає 27 років, 07 місяців 00 днів, в тому числі в календарному обчисленні - 21 рік 01 місяць 01 день, в тому числі у пільговому обчисленні - 06 років 05 місяців 29 днів (згідно наказу ГУ МВС України №735 о/с від 28.08.2015).

На підставі поданих документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років на підставі ст. 12 Закону України «про пенсійне забезпечення».

У поясненнях до позовної заяви позивач зазначив, що у поданні містилася помилка щодо вислуги років позивача, оскільки, згідно із витягу з наказу Головного управління МВС України в м. Києві від 08.05.2018 №21 о/с щодо особового складу, вислуга років підполковника міліції ОСОБА_1 в календарному обчисленні складає 23 роки 09 місяців 15 днів.

Судом враховано вказані пояснення та зазначено, що зазначена у поданні описка щодо строку вислуги років позивача, яка стала підставою для відмови у призначенні пенсії за вислугу років позивачу не могла бути перевірена державним виконавцем у межах виконавчого провадження ВП №60875672, оскільки до компетенції останнього відноситься лише встановлення відповідності та послідовності дій боржника, направлених на виконання судового рішення згідно вимог виконавчого листа.

Таким чином, формальне недбальство, вчинене департаментом персоналу, організації освітньої та наукової діяльності не може ставитися у провину державному виконавцю, оскільки останнім вчинено всі необхідні дії у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а відтак оскаржувана постанова є правомірною, у звя`зку з чим, позивачу слід відмовити у задоволенні позовних вимог.

Положеннями статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 229, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення. з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя А.С. Мазур