Справа № 580/1934/20
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2020-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року справа № 580/1934/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення часників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління поліції охорони в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчини певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до управління поліції охорони в Черкаській області (далі управління, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність управління поліції охорони в Черкаській області щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні;

- зобов`язати управління поліції охорони в Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 13 календарних років служби.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що з оскільки позивач звільнений з управління поліції охорони в Черкаській області через хворобу на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію та вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні складає 13 років 04 місяці 18 днів, то позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги, яка має разовий характер у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а управління таку допомогу позивачеві не виплатило.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено буз руху та встановлено позивачеві строк, протягом якого можуть бути усунуті недоліки вказані в даній ухвалі.

17 червня 2020 року позивач подав до суду супровідним листом адміністративний позов в новій редакції.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

06 липня 2020 року до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому управління просило в його задоволенні відмовити повністю зазначивши при цьому, що позивач звільнений з органів поліції через хворобу, без права на пенсію, тому виплата одноразової грошової допомоги в порядку частини 2 статті 9 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не передбачена. Разом з тим, позивачеві здійснена виплата щомісячної грошової допомоги в розмірі окладу за звання в порядку статті 9-1 Закону № 262 та пункту 11 Постанови 393.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато з урахуванням Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 18 червня 2020 року № 731-IX.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що згідно з наказом управління поліції охорони в Черкаській області № 924 о/с від 26.12.2017 відповідно до Закону України Про Національну поліції звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 капітана поліції ОСОБА_1 , інспектора-чергового чергової частини (на правах відділу) з 26.12.2017. Вислуга років на 26.12.2017 складає 13 років 04 місяці 18 днів.

Позивач зазначає, що при звільненні його зі служби в поліції відповідач не виплатив ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожен повний день календарний рік служби, чим допустив протиправну бездіяльність, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів позивач звернувся до суду.

Під час надання правової оцінки встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом преамбули Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262-ХІІ) цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Аналогічне положення закріплено в абзаці четвертому пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей від 17 липня 1992 року № 393 (далі - Порядок № 393), за змістом якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Наведені положення пункту 10 Порядку № 393 не пов`язують виплату одноразової грошової допомоги з набуттям особою права на пенсію.

Системний аналіз наведених положень Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб дає підстави для висновку, що частина друга статті 9 цього Закону встановлює дві підстави для виплати одноразової грошової допомоги зазначеним у ній особам, зокрема, це особи, які мають право на пенсію та звільнені зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини за наявності вислуги років 10 років і більше.

Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги, яка має разовий характер у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби пов`язане з наявністю 10 річної вислуги та звільненням з передбачених підстав, зважаючи на що ненабуття права на пенсію цих осіб не може нівелювати їх право на отримання зазначеної допомоги за умови наявності 10 і більше років вислуги.

Наведені положення пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 не пов`язують виплату одноразової грошової допомоги з набуттям права на пенсію.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 17 березня 2015 року № 21-80а15 та постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі справа № 821/3762/15-а.

Таким чином, зважаючи на те, що позивач звільнений зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію і на час звільнення мав більше 10 років вислуги, то позивач набув право на виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Отже в даному випадку, відповідач проявив свою бездіяльність, оскільки при звільненні позивача зі служби в поліції не виплатив йому одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а оскільки таке право позивача встановлено судом, то суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України Про судовий збір та не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність управління поліції охорони в Черкаській області щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні.

Зобов`язати управління поліції охорони в Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 13 календарних років служби.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач управління поліції охорони в Черкаській області (18008, м. Черкаси, вул. Хоменка, 3/1, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 20.08.2020.

Суддя В.О. Гаврилюк