Справа № 260/150/20
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2020 року м. Ужгород№ 260/150/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Костелей І.Ф.,

за участю сторін:

позивач: ОСОБА_1 - в судове засідання не з`явилася;

представник позивача: адвокат Новікова Інна Станіславівна - в судове засідання не з`явилася;

відповідач: Свалявський районний відділ державної виконавчої служби Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) - представник у судове засідання не з`явився,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державне підприємство "Національні інформаційні системи" - представник у судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Свалявського районного відділу державної виконавчої служби Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (89300, Закарпатська область, м. Свалява, вул. Першотравнева, 64, ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державне підприємство "Національні інформаційні системи" (04053, м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська,4, ) про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 12 серпня 2020 року виготовлено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі складено 17 серпня 2020 року.

14 січня 2020 року, ОСОБА_1 через уповноваженого адвоката Новікової Інни Станіславівни звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Свалявського районного відділу державної виконавчої служби Південно - Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державне підприємство "Національні інформаційні системи", якою просить зобов`язати Свалявський районний відділ державної виконавчої служби Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) вчинити дії, спрямовані на виключення відомостей про боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з Єдиного реєстру боржників, внесених у зв`язку з відкриттям виконавчих проваджень № 56092919 та № 59733929.

17 січня 2019 року, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження в даній адміністративній справі.

1. Позиції сторін.

Позивач свої позовні вимоги аргументувала тим, що рішенням Свалявського районного суду від 20 жовтня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь AT КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № MKSWGA00000110 від 12 травня 2008 року та судові витрати на загальну суму у розмірі 1 244 964,58 грн. 11 лютого 2016 року на виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист №306/1856/15-ц. Виконавчий лист №306/1856/15-ц знаходився на виконанні у Свалявському районному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, яким були відкритті виконавчі провадження № 56092919 та №59733929 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором MKSWGA00000110 від 12 травня 2008 року на користь AT КЬ «ПриватБанк». 03 квітня 2019 року виконавче провадження за №56092919 державним виконавцем було завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та 30 жовтня 2019 року виконавче провадження за № 59733929 державним виконавцем було завершено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». За вказаними виконавчими провадженнями відомості про ОСОБА_1 були внесені до Єдиного реєстру боржників. 02 жовтня 2019 року між AT КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору №MKSWGA00000110 від 12 травня 2008 року, відповідно до якої банк зобов`язується здійснити прощення частини заборгованості, що виникла за Договором, в частині заборгованості по сплаті основного боргу на 6795.97 дол. США, процентів на 14181,36 дол. США, по сплаті комісії на 3812,18 дол. США. пені на 100062,04 дол. США, судових витрат та штрафів на 59348.12 грн., за умови виконання умов Додаткової Угоди та Договору. Відповідно до квитанцій від 02 жовтня 2019 року ОСОБА_1 сплатила 11 388,00 доларів США та 9 000 доларів США, що загалом становить 20 388 доларів США та 8 205 грн. Отже, зобов`язання за Договором виконані ОСОБА_1 належним чином. Отже, ОСОБА_1 перестала бути боржником у розумінні Закону України «Про виконавче провадження», а тому відомості щодо неї мають бути виключені з Єдиного реєстру боржників. 22 листопада 2019 року представником ОСОБА_1 було отримано відповідь від державного виконавця Свалявського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про відмову виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників. Вважає бездіяльність органу виконавчої служби щодо не виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників такою, що порушує права та законні інтереси ОСОБА_1

11 лютого 2020 року, відповідачем до суду подали відзив на позовну заяву, ( а.с. 25-36). В обґрунтування якого вказано, що 03 квітня 2019 року виконавче провадження за № 56092919 державним виконавцем було завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а 30 жовтня 2019 року, виконавче провадження за № 59733929 державним виконавцем було завершено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Вказує, що відповідно до чинного законодавства, система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови: про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження»; про повернення виконавчого документа стягувану на підставі пунктів 1,2, 1і частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»; про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів. Таким чином, державним виконавцем під час виконання виконавчих проваджень № 56092919 та № 59733929 відносно боржника ОСОБА_1 , здійснено виконавчі дії у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» та відсутні будь-які підстави щодо вилучення відомостей відносно боржника з Єдиного реєстру боржників.

13 лютого 2020 року, третьою особою, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору подано до суду письмові пояснення, де зазначено, що можливість виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників існує за умов, передбачених ч.7 ст. 9 Закону України, а саме: винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувану на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Позивач та її у повноважений представник у судове засідання не з`явилися, однак, 03 серпня 2020 року, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується звітом про доставку на електронну адресу повістки, (а.с. 91).

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, 07 квітня 2020 року подали клопотання про розгляд справи без їх участі, (а.с. 64).

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що, 09 вересня 2013 року, рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області по справі № 306/1860/13-ц, розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрований 25 вересня 2003 року у виконкомі Сусківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, актовий запис № 19. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 прізвище ОСОБА_1 змінено на ОСОБА_1 .

03 квітня 2018 року, державним виконавцем Свалявського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Русин Едітою Василівною, розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого листа № 306/1856/15-ц, виданого 11 лютого 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 1244964,58 грн. та відкрито виконавче провадження ВП № 56092919, (а.с. 29-30).

03 квітня 2019 року, державним виконавцем Свалявського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Русин Едітою Василівною, при примусовому виконання виконавчого листа № 306/1856/15-ц, виданого 11 лютого 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 1 244 964,58 грн. повернуто виконавчий документ стягувану на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 03 квітня 2022 року, (а.с. 31-32).

06 серпня 2019 року, головним державним виконавцем Свалявського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Раточка Одаркою Юріївною, розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого листа № 306/1856/15-ц, виданого 11 лютого 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі

1 244 964,58 грн. та відкрито виконавче провадження ВП № 59733929, (а.с. 33-34).

02 жовтня 2019 року, між АТ КБ «ПриватБанк» («Банк») та ОСОБА_1 («Позичальник»), укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № MKSWGA00000110 від 12 травня 2008 року.

Відповідно до даної угоди, банк зобов`язується здійснити прощення частини заборгованості, що виникла за Договором, в частині заборгованості по сплаті основного боргу на 6795,97 дол. США., процентів на 14 181,36 дол. США, по сплаті комісії на 3 812,18 дол. США, пені на 100 062,04 дол. США, судових витрат та штрафів на 59 348,12 грн., за умови виконання умов цієї Додаткової Угоди та Договору. Встановити на дату підписання цієї Додаткової Угоди заборгованість за Договором у розмірі 20 388,00 дол. США та 8 205,00 грн., що складає заборгованість за основним боргом 20 388,00 дол. США, процентами 0,00 дол. США, комісії 0,00 дол. США, пені 0,00 дол. США , судових витрат та штрафів 8 205,00 грн. Позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за Договором у розмірі 20 388,00 дол. США та 8 205,00 грн., що складає заборгованість за основним боргом 20 388,00 дол. США, відсотками 0,00 дол. США., комісії 0,00 дол. США, пені 0,00 дол. США, судових штрафів/витрат 8205,00 грн. Дата остаточного погашення заборгованості за Договором, визначеної у п. 1.3 даної Додаткової угоди, становить 02 жовтня 2019 року, (а.с. 7).

02 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 , на виконання додаткової угоди, сплатила 20 388,00 дол. США та 8 205,00 грн., (а.с. 8).

30 жовтня 2019 року, головним державним виконавцем Свалявського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Раточка Одаркою Юріївною, при примусовому виконання виконавчого листа № 306/1856/15-ц, виданого 11 лютого 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 1 244 964,58 грн. повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 30 жовтня 2022 року, (а.с. 35-36).

18 листопада 2019 року, представником позивача подано заяву начальнику Свалявського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області про виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників.

Заява мотивована тим, що зважаючи на те, що встановлено відсутність заборгованості у ОСОБА_1 за кредитним договором за № MKSWGA00000110 від 12 травня 2008 pоку, обставини, передбачені частиною сьомою статті 9 Закону України "Про виконавче провадження" мають бути застосовані до ОСОБА_1 , оскільки виконавши вимоги виконавчого документу, вона перестала бути боржником у розумінні Закону України "Про виконавче провадження", а тому відомості щодо неї мають бути виключені з Єдиного реєстру боржників, (а.с. 10).

22 листопада 2019 року, Свалявський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області листом надав відповідь на заяву від 18 листопада 2019 року, де зазначив, що на виконанні у Свалявському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції перебували виконавчі провадження за № 56092919 та № 59733929 з примусового виконання виконавчого листа № 306/1856/15-ц виданого 11 лютого 2016 року Свалявським районним судом, про стягнення 1 244 964,58 гри. з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк». 03 квітня 2019 року виконавче провадження за № 56092919 державним виконавцем було завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та 30 жовтня 2019 року виконавче провадження за № 59733929 державним виконавцем було завершено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», (а.с. 11).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом України від 02.06.2016 р. № 1404-VIII, "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (частини 1, 2 статті 12 Закону №1404-VIII).

Нормами частини 5 статті 12 Закону №1404-VIII визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленоюзакономзабороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Відповідно до частини 5 статті 37 Закону №1404-VIII, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановленихстаттею 12цього Закону

03 квітня 2019 року, державним виконавцем Свалявського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Русин Едітою Василівною, при примусовому виконання виконавчого листа № 306/1856/15-ц, виданого 11 лютого 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 1244964,58 грн. повернуто виконавчий документ стягувану на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 03 квітня 2022 року, (а.с. 31-32).

30 жовтня 2019 року, головним державним виконавцем Свалявського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Раточка Одаркою Юріївною, при примусовому виконання виконавчого листа № 306/1856/15-ц, виданого 11 лютого 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 1244964,58 грн. повернуто виконавчий документ стягувану на підставі пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 30 жовтня 2022 року, (а.с. 35-36).

Таким чином, враховуючи підстави, якими керувався виконавець при винесені постанов про повернення виконавчого документа стягувачу та те, що виконавчі документи можуть бути пред`явленні повторно до виконання, у суду відсутні підстави вважати, що у позивача відсутня заборгованість за виконавчим листом № 306/1856/15-ц, виданого 11 лютого 2016 року.

Що стосується доводів позивача, що заборгованість відсутня, оскільки, 02 жовтня 2019 року, між АТ КБ «ПриватБанк» («Банк») та ОСОБА_1 («Позичальник»), укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № MKSWGA00000110 від 12 травня 2008 року, то такі, суд не вважає належним підтвердження відсутності заборгованості у межах виконавчих проваджень ВП № 59733929 та ВП № 56092919, оскільки у разі відсутності заборгованості стягував («АТ КБ «ПриватБанк») міг скористатися правом подати письмову заяву про повернення виконавчого документа у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 37 Закону №1404-VIII або державний виконавець на підставі дослідження наданих боржником доказів та встановлення відсутності заборгованості міг постановити постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 25.06.2015 № 1059/5 "Деякі питання щодо визначення адміністратора Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України" державне підприємство "Національні інформаційні системи" визначене адміністратором Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України.

Адміністратор Єдиних та Державних реєстрів здійснює заходи зі створення, впровадження та супроводження програмного забезпечення реєстрів, відповідає за їх технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист даних, здійснює технічні та технологічні заходи з надання, блокування та анулювання доступу до цих реєстрів, а також інші заходи (дії), передбачені законодавством.

Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, яке затверджено наказом Міністерства юстиції України 05 серпня 2016 року № 2432/5, визначено що адміністратор Системи - державне підприємство "Національні інформаційні системи", уповноважене відповідно до законодавства на забезпечення здійснення заходів із створення та технологічного супроводження програмного забезпечення Системи, збереження та захисту даних, що містяться у Системі, виконання інших функцій, передбачених цим Положенням

Відповідно до частин 1,7 статті 9 Закону №1404-VIII, Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Частиною 6 Розділу Х Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 05 серпня 2016 року № 2432/5 передбачено, що Система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови: про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України "Про виконавче провадження"; про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»; про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Оскільки судом встановлено, що виконавчі листи № 306/1856/15-ц, видані 11 лютого 2016 року, повернуті стягувачу на підставі пунктів 2, 9 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», то у суду відсутні підстави для задоволення позову щодо зобов`язання відповідача вчинити дії, спрямовані на виключити відомості про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, внесених у зв`язку з відкриттям виконавчих проваджень ВП № 59733929 та ВП № 56092919.

Крім того, слід відмітити, що виконавчий лист згідно постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 30 жовтня 2019 року може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 30 жовтня 2022 року ( ВП № 59733929).

Вказані обставини свідчать про те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду з боку відповідача.

Таким чином, позивач скористався правом на звернення до суду і його право не може бути обмежене, однак із врахуванням дійсних обставин справи судом не встановлено протиправності в діях відповідача, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з частинами 1-3 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами частини другої статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах повноважень, на підставі та у спосіб передбачений законодавством, що спростовує вимоги адміністративного позову як необґрунтованого та у задоволенні якого слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, у відповідності до статті 139 КАС України, не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 9, 14, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Свалявського районного відділу державної виконавчої служби Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державне підприємство "Національні інформаційні системи" про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

СуддяТ.В.Скраль