Справа № 496/994/20
Суддя: Драніков С. М.
Дата ухвалення: 2020-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 496/994/20
Провадження № 2-а/496/13/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого - судді Дранікова С.М.

При секретарі - Желяпової О.Ф.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до батальйону патрульної поліції в м. Борисполі УПП у Київської області Департаменту патрульної поліції, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом і просить постанову серії ЕАК №2155879 від 25.02.2020 року про накладення на нього адміністративного стягнення по ч. 1 ст. 121 КУпАП в розмірі 340 (триста сорок) гривень визнати незаконною та скасувати.

Свої вимоги мотивує тим, що постановою серії ЕАК №2155879 інспектора 1 роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київської області Департаменту патрульної поліції інспектора лейтенанта поліції Івасенко С.Ю. від 25.02.2020 року о 02.48 год., місце скоєння правопорушення Київська траса 77 км автодороги М-03, на нього накладено адміністративне стягнення по ч. 1 ст. 121 КУпАП в розмірі 340 грн. Відповідно до вказаної постанови, він 25.02.2020 року керуючи автомобілем Рено Мідлум з р.н. НОМЕР_1 здійснював рух транспортним засобом який переобладнаний з порушенням вимог ДСТУ-3649:2010, а саме додатково встановлені протитуманні фари, були встановлені на відстані 500 мм від крайнього габариту ктз за шириною, при дозволених 400 мм та вище ближнього світла фар, чим ніби порушив п. 31.4.3 Правил дорожнього руху. Проте він вважає, що така постанова не відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 на задоволенні позову наполягав та просив його задовольнити, оскільки вважає, що така постанова не відповідає вимогам закону.

Представник відповідача Савонік Д.В. в судове засідання не з`явився, але подав до суду відзив з приводу даного адміністративного позову, в якому просив відмовити у задоволені позову з підстав, викладених у відзиві та розгляд справи проводити без його участі.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, постановою інспектора 1 роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київської області Департаменту патрульної поліції інспектора лейтенанта поліції Івасенко С.Ю. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2155879 від 25.02.2020 року на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП (а.с.5).

У зазначеній постанові вказано, що позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENAULT MIDLUM з номерним знаком НОМЕР_1 25.02.2020 року о 02.43 год. по Київській трасі 77 км автодороги М-03, який переобладнаний з порушенням вимог ДСТУ-3649:2010, а саме додатково встановлені протитуманні фари, були встановлені на відстані 500 мм від крайнього габариту ктз за шириною, при дозволених 400 мм та вище ближнього світла фар, чим порушив п. 31.4.3 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП (а.с. 5).

Частина 1 статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до п. 31.4 ПДР України, Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема згідно п. 31.4.3 ПДР України зовнішні світлові прилади:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

б) порушено регулювання фар;

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;

г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;

ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею ст. 251 КпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

В графі № 9 оскаржуваної постанови «до постанови додається» зазначено «відео з архіву».

Вказане відео розміщене на DVD-R-диску, який є в матеріалах адміністративної справи (а.с.36), однак як вбачається з вказаного відео, яке було переглянуте в судовому засіданні, ознаки вчинення адміністративного правопорушення відсутні, оскільки працівниками поліції заміри спеціальним вимірювальним приладом відстані розташування протитуманних фар на автомобілі не здійснювались, проведена звичайна зйомка передньої частини автомобілю, при цьому з відеозапису встановити відстань між приборами освітлення не можливо.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновками експертів та показань свідків.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, відповідач по справі не надав суду належні та допустимі докази, які б стверджували правомірність та законність оскаржуваної постанови серії ЕАК № 2155879 від 25.02.2020 року, та відповідно не спростував вимог за адміністративним позовом, а сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, що також зазначено у висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26 квітня 2018 року, справа № 338/1/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАК № 2155879 від 25.02.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 121, 222, 245, 251, 252, 276, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 243 - 246, 250, 268, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до батальйону патрульної поліції в м. Борисполі УПП у Київської області Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Постанову ЕАК №2155879 від 25 лютого 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 121 ч.1 КУпАП - скасувати.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 серпня 2020 року

Суддя С.М. Драніков