Справа № 620/2742/20
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2020-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 серпня 2020 року Чернігів Справа № 620/2742/20

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Непочатих В.О., розглянувши в письмовому провадженні клопотання про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, в якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача надати інформацію та документи про експлуатацію автомобіля Mitsubishi Carisma 1998 року випуску номер НОМЕР_1 ;

- визнати протиправною відмову відповідача перереєструвати автомобіль Mitsubishi Carisma 1998 року випуску номер НОМЕР_1 у повну власність ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідача перереєструвати автомобіль Mitsubishi Carisma 1998 року випуску номер НОМЕР_1 у повну власність ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 23.07.2020 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про закриття провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю спору між сторонами, оскільки позивач фактично не звертався до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації з проханням отримати документи відносно автомобіля. Відповідач зазначає, що до його повноважень не належить перереєстрація автомобіля Mitsubishi Carisma у власність позивачу.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У рішенні № 19-рп/2011 від 14.12.2011 Конституційний Суд України встановив, що положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом. Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондує з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви № 17160/06 та № 35548/06).

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного суду у постанові від 12.12.2018 у справі № 802/2474/17-а.

Суд звертає увагу на те, що позивач звертався до відповідача з інформаційними запитами, в яких просив надати інформацію щодо строку експлуатації автомобіля, на які отримав відповіді викладені в листах від 18.06.2020 № 01-10/253-13, від 01.07.2020 № 01-10/274-13.

Вказані листи не є актами індивідуальної дії та містять лише інформативний характер.

Позиція позивача про те, що відповідачем протиправно відмовлено йому у наданні документів про експлуатацію автомобіля Mitsubishi Carisma 1998 року випуску номер НОМЕР_1 , є безпідставною, оскільки інформаційні запити позивача, які містяться в матеріалах справи, не місять такої вимоги, що свідчить про відсутність порушених прав позивача.

Крім того, згідно абзацу сьомого пункту 41 Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 № 999, особі з інвалідністю, законному представнику недієздатної особи з інвалідністю чи дитини з інвалідністю за їх бажанням може бути безоплатно переданий у власність автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким особа з інвалідністю була забезпечена через структурний підрозділ з питань соціального захисту населення і користувалася більше 10 років, за рішенням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

З аналізу викладеної норми слідує, що повноваження щодо передачі безоплатно у власність громадянину автомобіля належать, зокрема, Чернігівській обласній державній адміністрації, шляхом прийняття рішення.

Як вбачається з відзиву, розпорядженням голови Чернігівської обласної державної адміністрації від 03.06.2016 № 304 створено робочу групу з питань гуманітарної допомоги при обласній державній адміністрації, основним завданням якої є, зокрема, розгляд пропозицій структурних підрозділів обласної держаної щодо безоплатної передачі у власність автомобіля. Результати розгляду оформлюються протоколом, що є підставою для прийняття рішення обласною державною адміністрацією.

Отже, викладене свідчить, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не наділений управлінськими функціями щодо прийняття рішення про перереєстрацію автомобіля, який експлуатує позивач.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для закриття провадження у справі, оскільки відсутні обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, що виключає можливість звернення до суду.

Керуючись статтями 238, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації (просп. Миру, буд. 116-а, м. Чернігів, 14000) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.08.2020.

Суддя В.О. Непочатих