Справа № 280/52/20
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
17 серпня 2020 року Справа № 280/52/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом позову Військової частини НОМЕР_1

до ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 (надалі позивач) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_1 (надалі відповідач1), до ОСОБА_2 (надалі відповідач2), в якому просить суд стягнути з відповідача1 кошти у сумі 2560,49 грн., з відповідача2 кошти у сумі 4432,81 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що відповідачі наказом командира військової частини НОМЕР_1 звільнені у відповідності до п.1 ч.8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас за підпунктом «е» (через службову невідповідність) та виключені із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , та які добровільно не відшкодували кошти за видані їм предмети речового майна строк носіння яких не закінчився з урахуванням зносу в сумі 2560,49 грн. та в сумі 4432,81 грн., а отже військова частина НОМЕР_1 має право на утримання з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 завдану державі майнову шкоду. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відзив на позовну заяву відповідачами до суду не надано.

На письмові запити суду (вих. № 1651 та №17192) отримано (вх. №20910 та №20912 від 05.05.2020) підтвердження адреси відповідачів відповідно до ч.3 ст. 171 КАС.

Ухвалою судді від 06.05.2020 відкрито провадження та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео - та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, оцінивши повідомлені сторонами обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 20.10.2016 року №235, водій 1 гаубичного артилерійського взводу гаубичної артилерійської батареї бригадної артилерійської групи сержант ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та водій - кулеметник 1 гаубичного артилерійського взводу гаубичної артилерійської батареї бригадної артилерійської групи солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які прибули із Кам`янсько-Дніпровського РВК Запорізької області, з 20.10.2016 року були зараховані до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всі види забезпечення, на продовольче забезпечення за нормою №1 (обід) з 21.10.2016 (а.с.9-10).

Так відповідно до наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 року №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України» зі змінами ОСОБА_1 згідно роздавальних відомостей №1320 від 12.12.2016 року, №515 від 04.07.2017 року та ОСОБА_2 згідно роздавальних відомостей №1140 від 20.10.2016 року, №1320 від 12.12.2016 року, №91 від 31.01.2017 року №501 від 29.06.2017 року забезпечувалися форменим одягом за рахунок державних коштів.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.07.2017 року №137, солдата військової служби за контрактом ОСОБА_2 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 07.07.2017 року №99-РС у відповідності до п.1 ч. 8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас за пп. «е» (через службову невідповідність) з 07.07.2017 року було виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , знято з усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Кам`янсько-Дніпровського РВК Запорізької області (а.с.26).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.07.2017 року №146, молодшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 20.07.2017 року №107-РС у відповідності до п.1 ч. 8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас за пп. «е» (через службову невідповідність) з 20.07.2017 року було виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , знято з усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Кам`янсько-Дніпровського РВК Запорізької області (а.с.28).

Згідно довідки - розрахунку №540 при звільненні з солдата ОСОБА_2 , за речове майно строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу підлягала утриманню сума коштів в розмірі 5724,34 грн. (а.с.27).

Згідно довідки - розрахунку №555 при звільненні з молодшого сержанта ОСОБА_1 , за речове майно строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу підлягала утриманню сума коштів в розмірі 6111,06 грн. (а.с.29).

З ОСОБА_2 та з ОСОБА_1 згідно розрахункової платіжної відомості №1 та №355 та книги грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 (Форма №35) утримано частково кошти в сумі 3163,85 грн. та 1678,25 в якості відшкодування майнової шкоди за речове майно строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу (а.с.30-34).

Позивачем на адресу відповідачів направлялись листи №68 та №71 від 27.04.2018 та №468/2 та №468/3 від 11.02.2018 з проханням відшкодувати майнову шкоду за речове майно строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу, у добровільному порядку перерахувавши кошти на розрахунковий рахунок позивача.

Суми визначені військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_2 в розмірі 2560,49 грн. та ОСОБА_1 в розмірі 4432,81 грн. у встановлені строки не сплачена.

У зв`язку несплатою у встановлені строки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вищезазначених сум, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей врегульовані Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Абзацами 1-2 ч.1 ст.9-1 Закону №2011-XII передбачено, що продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України; речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.1 ч.1 ст. 3 Закону №2011 дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Абзацом 2 частини 1 статті 91 Закону №2011 речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства оборони України №232 від 29.04.2016, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 р. за №768/28898, затверджена Інструкція про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період (далі - Порядок №232).

Згідно абз.7 п.4 розділу ІІІ Порядку №232, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

Відповідачі звільнені з військової служби відповідно до п.1 ч. 8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас за пп. «е» (через службову невідповідність), а тому зобов`язані відшкодувати суми вартості виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчились, з ОСОБА_2 в сумі 2560,49 грн. та з ОСОБА_1 в сумі 4432,81 грн.

Правилами абзацу 2 пункту 9 Інструкції № 232 передбачено, що строки носіння або експлуатації предметів речового майна особистого користування, що видається офіцерам, прапорщикам, мічманам та військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, обчислюються з дня виникнення в них права на його отримання. Речове майно особистого користування, видане зазначеним особам, обліковується за місяцем виникнення права на отримання цього майна.

З наявних в матеріалах справи довідок-розрахунку вбачається, що вартість виданих відповідача предметів речового забезпечення, які вони мають відшкодувати з урахуванням фактичного зносу, складає з ОСОБА_2 в сумі 2560,49 грн. та з ОСОБА_1 в сумі 4432,81 грн.

Як встановлено судом, на момент розгляду справи в суді, заявлену до стягнення коти відповідачами не сплачено.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про стягнення коштів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь Військової частини НОМЕР_1 кошти в сумі 2560,49 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Військової частини НОМЕР_1 кошти в сумі 4432,81 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В.Стрельнікова