Справа № 160/13211/19
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2020-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 серпня 2020 року м. Дніпросправа № 160/13211/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

секретар судового засідання Лащенко Р.В

за участі представника позивача Молочка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 р. (суддя Рищенко А.Ю., повне судове рішення складено 27.02.2020 р.) в справі № 160/13211/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АМТ Трейд» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АМТ Трейд» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості № UA110030/2019/800288/1 від 21.11.2019 р.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 р. здійснена заміна відповідача Дніпропетровської митниці ДФС правонаступником Дніпровською митницею Держмитслужби.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 р. позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 21.11.2019 р. № UA110030/2019/800288/1.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт вказує на неврахування судом першої інстанції, що під час митного контролю товарів за митною декларацією, поданою позивачем, програним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення перевірки правильності визначення митної вартості. В поданих декларантом для митного оформлення товарів документах містяться розбіжності, документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості та всіх відомостей щодо ціни, що була сплачена або підлягала сплаті.

Так, за умовами поставки FOB згідно з Інкотермс 2010 покупець зобов`язаний за свій рахунок укласти договір перевезення товару. З метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової митної вартості декларантом, зокрема, надано заявку від 18.09.2019 р. № 17/1, в якій не зазначено найменування та опис товару, а також посилання на коносамент, номери контейнерів, інвойс тощо, тобто заявка не кореспондується із інвойсом на оплату послуг від 14.11.2019 р. № L22693 та не може розглядатися як документ, що підтверджує транспортні витрати. При цьому апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявка кореспондується з інформацією, зазначеною у інших документах, та така заявка не є документом, що підтверджує митну вартість, оскільки за умовами п. 1.2 договору детальні умови морського перевезення зазначаються саме у заявках, які є невід`ємною частиною договору. Вартість перевезення є істотною умовою договору, а інформація щодо вартості перевезення впливає на числові показники транспортної складової значення митної вартості.

Позивачем вартість перевезення 40-футового контейнера заявлена у розмірі 450 дол. США, що не відповідає інформації Посольства України у КНР від 17.01.2019 р., відповідно до якої вартість перевезення одного 40-футового контейнера з портів КНР до порту «Південний» складає 2500-3000 доларів США, що викликало обґрунтовані сумніви у достовірності відомостей щодо транспортної складової митної вартості.

Декларантом не надано документів на підтвердження відповідності товару міжнародним стандартам. Апелянт вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що зазначені документи не впливають на митну вартість, не містять числових показників митної вартості, оскільки якість товару впливає на його вартість, а відповідність товару міжнародним стандартам передбачена умовами зовнішньоекономічного договору.

Відомості, зазначені у залізничній накладній від 18.11.2019 р. № 42287268, вага брутто 16891 кг, відрізняються від відомостей, заявлених у митній декларації, відповідно до яких вага брутто складає 8335 кг, та вазі, зазначеної у коносаменті. Ці розбіжності не дали можливості ідентифікувати надані до митного оформлення документи з оцінюваною партією товару, а також здійснити розрахунок митної вартості. При цьому висновок суду першої інстанції щодо пред`явлення до митного оформлення тільки частини товару, що перевозився у контейнері № MRKU477783, та вага тотожна вазі, зазначеній у коносаментах, вважає необґрунтованим, оскільки до митного оформлення надавався лише один коносамент, інші коносаменти до митного оформлення не надавались.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв`язку з чим суд визнав за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні представник позивача просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.10.2018 TOB «AMT Трейд» уклало з компанією ZHEJIANG КЕМА ENGINE & MACHINERY CO.,LTD зовнішньоекономічний контракт № КЕМ-1-2018 про поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у специфікаціях (додатках), які є невід`ємною частиною контракту.

20.11.2019 р. TOB «AMT Трейд» задекларувало до митного поста «Аеропорт» Дніпровської митниці товар - двигуни внутрішнього згоряння - бензинові двигуни ТМ «Кентавр» на загальну суму 24 271,50 дол.США, що надійшли в Україну згідно із зазначеним контрактом на підставі специфікації № 3 від 17.09.2019 р., коносаменту № MRFB19100796A від 05.10.2019 р.

Електронна митна декларація зареєстрована за № UA110030/2019/014278.

Митна вартість товару підприємством визначена, виходячи з ціни контракту згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України, за основним методом.

Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, підприємство надало митниці документи, передбачені частинами 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України: декларацію митної вартості; зовнішньоекономічний контракт № КЕМ-1-2018 від 10.10.2018; специфікацію № 3 від 17.09.2019 до контракту; інвойс № ZK03Н190731 від 24.09.2019; пакувальний лист; технічний опис (характеристики) товару.

Поставка товару здійснювалася на комерційних умовах поставки FOB-Ningbo згідно з Інкотермс 2010, відповідно до яких покупець зобов`язаний за свій рахунок укласти договір перевезення товару.

Для підтвердження транспортних витрат (фрахту) до кордону України підприємство надало: договір № 1511-1/912/2018 від 15.11.2018 перевезення вантажу морським транспортом (фрахту); заявку на доставлення вантажу № 17/1 від 18.09.2019; коносамент № MRFB19100796А від 05.10.2019; рахунок на оплату морського фрахту частини контейнеру № L22693 від 14.11.2019; довідку про транспортні витрати від 14.11.2019; акт виконаних робіт від 14.11.2019 про перевезення частини вантажу у контейнері MRКU4777883 за рахунком № L22693 від 14.11.2019.

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості щодо вказаного товару останньою виявлені розбіжності у наданих документах, які, на думку митниці, впливають на числове значення митної вартості, а також встановлено, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

За результатами здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України митницею додатково витребувані: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару; транспорті (перевізні) документи, а також документи що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (заявка); прайс-листи виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

21.11.2019 між підприємством та митницею проходило листування щодо визначених митницею розбіжностей в відомостях, зазначених у наданих документах.

Листом від 21.11.2019 № 525 підприємство додатково надало свої пояснення щодо висунутих зауважень, додатково надало до митниці копію прайс-листа та комерційної пропозиції постачальника на товар та повідомило про неможливість надання інших додаткових документів.

21.11.2019 митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA110030/2019/800288/1, яким скориговано заявлену позивачем митну вартість за другорядним методом 2ґ - резервний метод.

21.11.2019 позивачем задекларовано товари, а митницею випущено товар у вільний обіг за МД № UA110030/2019/014375.

Різниця митних платежів (податок на додану вартість) від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої митницею, склала 109 230,66 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з безпідставності доводів відповідача про те, що надані позивачем в ході митного оформлення товару документи містили розбіжності, а відповідач протиправно вимагав від позивача подання додаткових документів та безпідставно прийняв рішення про коригування митної вартості від 21.11.2019 № UA110030/2019/800288/1, тому таке рішення є протиправним.

Суд визнає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 10.10.2018 р. ТОВ «АМТ Трейд» укладено з компанією Zhejiang Kema Engine & Machinery Co., LTD (Китай) зовнішньоекономічний контракт № КЕМ-1-2018 на поставку товарів в асортименті, кількістю та за цінами, вказаними у специфікаціях (додатках), які є невід`ємною частиною вказаного контракту.

Поставка товару відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту від 10.10.2018 року № КЕМ-1-2018, специфікації від 17.09.2019 р. № 3, коносаменту № MRFB19100796A від 05.10.2019 р. здійснювалася на умовах поставки FOB Нінгбо згідно з Інкотермс 2010.

З метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів позивачем подано 20.11.2019 р. електронну митну декларацію (далі ЕМД) № UA110030/2019/014278 на товари:

товар № 1: двигуни внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням, з робочим об`ємом циліндрів двигуна не більше як 250 куб. см.: бензиновий двигун Кентавр ДВЗ-210 БШЛм. Країна виробництва: CN (Китай). Виробник: Zhejiang Kema Engine & Machinery Co., LTD, Китай;

товар № 2: двигуни внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням, із зворотно-поступальним або обертовим рухом поршня, робочим об`ємом циліндрів двигуна понад 250 куб. см.: бензиновий двигун Кентавр ДВЗ-390 БЕ, бензиновий двигун Кентавр ДВЗ-390 БШЛм. Країна виробництва: CN (Китай). Виробник: Zhejiang Kema Engine & Machinery Co., LTD, Китай;

товар № 3: двигуни внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням, з робочим об`ємом циліндрів двигуна понад 250 куб. см.: бензиновий двигун Кентавр ДВЗ-420 Б, бензиновий двигун Кентавр ДВЗ-320 БЕ. Країна виробництва: CN (Китай). Виробник: Zhejiang Kema Engine & Machinery Co., LTD, Китай.

Для митного оформлення вказаного товару та підтвердження заявленої митної вартості декларантом подано декларацію митної вартості, зовнішньоекономічний контракт № КЕМ-1-2018 від 10.10.2018, специфікацію № 3 від 17.09.2019 р., інвойс № ZK03Н190731 від 24.09.2019 р., пакувальний лист, технічний опис (характеристики) товару.

На підтвердження транспортної складової митної вартості (транспортні витрати (фрахту) до кордону України) декларантом подано органу доходів і зборів договір № 1511-1/912/2018 від 15.11.2018 р. перевезення вантажу морським транспортом (фрахту), заявку на доставлення вантажу № 17/1 від 18.09.2019 р., коносамент № MRFB19100796А від 05.10.2019 р., рахунок на оплату морського фрахту частини контейнеру № L22693 від 14.11.2019 р., довідка про транспортні витрати від 14.11.2019 р., акт виконаних робіт від 14.11.2019 р. про перевезення частини вантажу у контейнері MRКU4777883 за рахунком № L22693 від 14.11.2019 р.

Митна вартість товару декларантом визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів декларанту направлено повідомлення, в якому зазначено про виявлення розбіжностей у наданих документах, які, на думку митниці, впливають на числові значення митної вартості, а також встановлено, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Цим же повідомленням додатково витребувані документи: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару; транспорті (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (заявка); прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій пр. вартість товару або сировини.

Листом від 21.11.2019 р. № 525 декларантом додатково надано митниці пояснення, копії прайс-листа та комерційної пропозиції постачальника на товар.

Цим же листом позивач повідомив відповідача, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, надані разом з митною декларацією та цим листом, подані документи повною мірою підтверджують митну вартість, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару надаватись не будуть.

21.11.2019 р. відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості №UA110030/2019/800288/1, яким скориговано митну вартість за другорядним (резервним) методом товару № 1 до рівня 6,16 дол.США/кг (80,0800 дол.США/шт.), товару № 2 до рівня 3,76 дол.США/кг (115,1373 дол.США/шт.), товару № 3 до рівня 6,18 дол.США/кг (183,6858 дол.США/шт.).

21.11.2019 р. відповідачем прийнята картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110030/2019/00336.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як встановлено ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларація митної вартості подається у разі:

1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни;

2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу;

3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.

Згідно з ч. ч. 8-9 цієї статті у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

Згідно з ч. 6 цієї статті орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як зазначено вище, підставою для коригування митної вартості є встановлення в ході здійснення митного контролю наявності розбіжностей в поданих для митного оформлення документах, які, на думку відповідача, унеможливлюють перевірку числового значення митної вартості імпортованого товару.

Судом встановлено, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару подані документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару Дніпропетровською митницею встановлено, що документи, які надані для митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

В межах апеляційного перегляду справи такими обставинами орган доходів і зборів зазначає:

1) за умовами поставки FOB згідно з Інкотермс 2010 покупець зобов`язаний за свій рахунок укласти договір перевезення товару. З метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової декларантом, зокрема, надано заявку від 18.09.2019 р. № 17/1, в якій не зазначено найменування та опис товару, а також посилання на коносамент, номери контейнерів, інвойс тощо, тобто заявка не кореспондується із інвойсом на оплату послуг від 14.11.2019 р. № L22693 та не може розглядатися як документ, що підтверджує транспортні витрати;

2) позивачем вартість перевезення 40-футового контейнера заявлена у розмірі 450 дол. США, що не відповідає інформації Посольства України у КНР від 17.01.2019 р., відповідно до якої вартість перевезення одного 40-футового контейнера з портів КНР до порту «Південний» складає 2500-3000 доларів США, що викликало обґрунтовані сумніви у достовірності відомостей щодо транспортної складової митної вартості;

3) декларантом не надано документів на підтвердження відповідності товару міжнародним стандартам;

4) відомості, зазначені у залізничній накладній від 18.11.2019 р. № 42287268, вага брутто 16891 кг, відрізняються від відомостей, заявлених у митній декларації, відповідно до яких вага брутто складає 8335 кг, та не відповідають вазі, зазначеній у коносаменті. Ці розбіжності не дали можливості ідентифікувати надані до митного оформлення документи з оцінюваною партією товару, а також здійснити розрахунок митної вартості.

Стосовно зауважень відповідача щодо того, що заявка № 17/1 від 18.09.2019 р. не кореспондується із інвойсом на оплату послуг від 14.11.2019 р. № L22693 та не може розглядатися як документ, що підтверджує транспортні витрати, а висновок суду першої інстанції стосовно того, що заявка кореспондується з інформацією, зазначеною у інших документах, та така заявка не є документом, що підтверджує митну вартість, є необґрунтованим, оскільки за умовами п. 1.2 договору детальні умови морського перевезення зазначаються саме у заявках, які є невід`ємною частиною договору, та вартість перевезення є істотною умовою договору, а інформація щодо вартості перевезення впливає на числові показники транспортної складової значення митної вартості, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

За приписами частини 11 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Як зазначено вище, постачання товару здійснювалось на умовах FOB Ningbo згідно з Інкотермс 2010.

Відповідно до Інкотермс 2010 (Правила ICC для використання торгівельних термінів в національній та міжнародній торгівлі) за терміном FOB (Free on Board) «Вільно на борту» означає, що продавець вважається тим, хто виконав своє зобов`язання по поставці, з моменту переходу товару через поручні судна в порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту покупець має нести усі витрати і ризики загибелі або пошкодження товару. За умовами FOB на покупця покладаються обов`язки з очищення товару від мит ??для його експорту. Даний термін може застосовуватися лише при перевезенні товару морським або внутрішнім водним транспортом.

Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.

Таким чином складовими митної вартості товару є інвойсна вартість товару та вартість перевезення (фрахту) товару в порт призначення (до кордону України).

Декларантом на підтвердження транспортних витрат як складової митної вартості оцінюваних товарів органу доходів і зборів надано договір № 1511-1/912/2018 від 15.11.2018 р. перевезення вантажу морським транспортом (фрахту), заявку на доставку вантажу № 17/1 від 18.09.2019 р., в якій сторонами узгоджена сума фрахту 450 дол.США за частину товару у контейнері, коносаментом № MRFB19100796A від 05.10.2019 р., рахунком на оплату морського фрахту частини контейнеру № L22693 від 14.11.2019 р., довідкою про транспортні витрати від 14.11.2019 р., актом виконаних робіт від 14.11.2019 р. про перевезення частини вантажу у контейнері за рахунком № L222693 від 14.11.2019 р., у якому зазначена загальна сума перевезення 450 дол.США.

За змістом пунктів 1.1, 1.2, 2.1 договору перевезення вантажу морським транспортом № 1511-1/912/2018 від 15.11.2018 р. предметом договору є міжнародне морське перевезення (фрахт) вантажів, яке зобов`язаний виконати перевізник у порядку та на умовах договору; детальні умови морського перевезення визначаються у заявках, підписаних замовником, які є невід`ємною частиною договору.

Позивачем 18.09.2019 р. направлена перевізнику заявка № 17/1 на міжнародне морське перевезення одного контейнера вагою 8335 кг з товаром «Бензинові двигуни» у кількості 316 упаковок. Заявка містить маршрут перевезення, порти відвантаження та прибуття, місце вивантаження, узгоджена загальна вартість перевезення у розмірі 450,00 дол.США за частину одного контейнера.

Інвойс із зазначенням номеру контейнера оформлено 24.09.2019 р., а 05.10.2019 р. перевізником видано коносамент.

Тобто, заявка оформлена та направлена перевізнику за декілька днів до оформлення інвойсу та коносаменту, що обумовлює неможливість зазначення у заявці номеру контейнера та/або коносаменту, номеру інвойсу.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що інформація, зазначена у заявці, кореспондується з інформацією, яка міститься в інших документах, стосовно ваги вантажу та вартості перевезення, а саме у пакувальному листі та коносаменті № MRFB19100796A від 05.10.2019 р., а також в інвойсі № L22693 від 14.11.2019 р., та підтверджується актом виконаних робіт від 14.11.2019 р.

Таким чином, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що надані декларантом до митного оформлення документи повністю підтверджують транспортні витрати, що мають включатися до митної вартості товару, а вказані в них відомості узгоджуються між собою та дають змогу ідентифікувати товар, що перевозився, та здійснені за таке перевезення витрати.

Зауваження митниці стосовно невідповідності заявленої позивачем вартості перевезення 40-футового контейнера у розмірі 450 дол. США інформації Посольства України у КНР щодо того, що вартість перевезення одного 40-футового контейнера з портів КНР до порту «Південний» складає 2500-3000 доларів США, що викликало обґрунтовані сумніви у достовірності відомостей щодо транспортної складової митної вартості, суд також визнає необґрунтованими.

Вище судом зазначено про доведеність з боку декларанта транспортних витрат як складової митної вартості, а інформація дипломатичної установи щодо вартості перевезень морським транспортом (фрахту) не є тією інформацію, яка спростовує документально підтверджені відомості щодо однієї із складових митної вартості.

При цьому суд зазначає, що така інформація не може викликати обґрунтовані сумніви у митниці за умови підтвердження розміру транспортних витрат належним чином оформленими та достатніми документами, як це відбулось в цьому випадку.

Також вище судом встановлено, вартість у розмірі 450 дол. США узгоджена сторонами за перевезення частини товару у контейнері, а не за цілий контейнер, що не враховано відповідачем.

Апелянтом зазначається про не надання декларантом документів на підтвердження відповідності товару міжнародним стандартам.

Частиною 2 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Документи на підтвердження відповідності товару міжнародним стандартам не є документами, що підтверджують митну вартість товару у розумінні ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

За приписами частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Умовами зовнішньоекономічного контракту не передбачено надання продавцем документів на підтвердження якості товару та документів на підтвердження відповідності товару міжнародним стандартам.

Таким чином, не надання декларантом документів на підтвердження відповідності товару міжнародним стандартам не може слугувати підставою для виникнення у органу доходів і зборів обґрунтованих сумнівів у заявленій декларантом митній вартості за основним методом та, відповідно, для корегування митної вартості.

Таке правозастосування узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 16.11.2019 р. в справі № 813/1012/17.

Суд вказує, що документи щодо якості товарів не підтверджують та не спростовують ціну товару, відповідно не впливають на числові значення митної вартості товару.

Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що до митного оформлення позивачем надані документи, що мають числові значення, які дозволяють здійснити перевірку розрахунку митної вартості, здійсненого декларантом, не мають розбіжностей, явних ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, а у ході декларування товару до митниці надано технічний опис товару, у якому зазначені всі основні технічні та якісні характеристики товару, його розпізнавальні особливості, які дозволяють ідентифікувати задекларований товар.

Щодо доводів апелянта стосовно того, що відомості, зазначені у залізничній накладній від 18.11.2019 р. № 42287268 стосовно показника ваги брутто (16891 кг), відрізняються від відомостей, заявлених у митній декларації, відповідно до яких вага брутто складає 8335 кг, та такі відомості не відповідають вазі, зазначеної у коносаменті, що не дозволило ідентифікувати надані до митного оформлення документи з оцінюваною партією товару, а також здійснити розрахунок митної вартості, суд зазначає наступне.

Ввезений на митну територію України та заявлений до митного оформлення позивачем товар є частиною товарів, розміщених у контейнері № MRKU4777883, загальна вага якого, зазначена у залізничній накладній № 42287268 від 18.11.2019 р., тотожна вазі товарів, зазначених у коносаментах №№ MRFB19100796A, MRFB19100796В, MRFB19100796С, MRFB19100796D, MRFB19100796Е.

Посилання апелянта на не надання до митного оформлення усіх зазначених коносаментів є необґрунтованими, адже декларантом надавались до митного оформлення документи щодо оцінюваної партії товару, а надання документів, які не стосуються саме оцінюваного товару, не узгоджується з вимогами митного законодавства.

Суд вказує, що не зважаючи на те, що подані позивачем до митного оформлення документи містили певні недоліки в оформленні, проте такі недоліки не перешкоджали органу доходів і зборів перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару, оскільки вказані документи не містили розбіжностей щодо найменування імпортованого товару, його кількості та вартості.

Відтак, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для корегування заявленої декларантом митної вартості.

Суд зазначає, що за результатами опрацювання наданих позивачем документів орган доходів і зборів повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

10 квітня 2008 року Верховною Радою України шляхом прийняття Закону України № 250-VI ратифіковано Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим держава взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).

Відповідно до статті VII п. 2. (a) Генеральної угоди по тарифам и торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Пунктом 2(b) статті VII ГААТ 1947 встановлено, що від "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Суд не піддає сумніву право органу доходів і зборів контролювати митну вартість, заявлену декларантом, але такий контроль повинен здійснюватися в межах повноважень, наданих діючим законодавством. При цьому враховується, що статтею 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року визначено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таким, що ставить під сумнів право податкових адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості товару, митниця виходила з наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості. Однак, в порушення вимог ст. 57 Митного кодексу України митницею не доведено неможливість застосування інших (попередніх) методів (2а-2г) визначення митної вартості товару, а застосовано резервний метод, який відповідно до наведених вище норм законодавства застосовується у випадку, якщо митна вартість товару не може бути визначена за попередніми методами.

При цьому суд зазначає, що визначення митної вартості відповідачем за резервним методом за деклараціями, зазначеними у рішенні, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки у оспорених рішеннях не наведено мотивів щодо того, що товари за приведеними митними деклараціями та митними деклараціями, поданими позивачем, мають однакові характеристики, зокрема, не зазначено постачальників, умови поставки за вказаними деклараціями та характер контрактів (прямий чи посередницький), які впливають на числові значення митної вартості товарів, а оспорювані рішення містить лише посилання на те, що митна вартість товарів, визначена митницею згідно з положеннями ст. 64 Митного кодексу України, ґрунтується на митній вартості подібного товару, враховуючи валюту контракту, країну виробництва та відправлення, назву товару.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено, що при коригуванні митної вартості застосована митна вартість товарів, який є ідентичним чи аналогічним оцінюваному товару, відповідно, така митна вартість є співставною із митною вартість спірного товару та може бути застосована при коригуванні митної вартості оцінюваного товару.

Суд вказує, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Такий висновок суду апеляційної інстанції відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 11.09.2012 р. (реєстраційний № 26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень), а також в постанові від 31.03.2015 р. в справі № 21-53а15, відповідно до якого митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

На підставі наданих декларантом документів, перелік яких відповідає ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, з урахуванням умов поставки товару, орган доходів і зборів мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості і необхідності витребовування додаткових документів.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а встановлені судом обставини свідчать про надання позивачем достатнього обсягу документів, необхідних для визначення митної вартості за основним методом. При цьому відповідачем не доведено обґрунтованість виникнення сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару за ціною договору.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Відповідачем не спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об`єктивну можливість і спроможність визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 Митною кодексу України.

Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування основного методу, не спростовані відповідачем.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 р. в справі № 160/13211/19 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 р. в справі № 160/13211/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АМТ Трейд» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 17.08.2020 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.08.2020 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко