Справа № 200/675/20-а
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2020-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2020 р. Справа№200/675/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., при секретарі судового засідання Воліковій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Білої Ірини Володимирівни, за участю третіх осіб ОСОБА_2 , публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач-1), уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Білої Ірини Володимирівни (далі - відповідач-2), за участю третіх осіб ОСОБА_2 , публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про:

- визнання протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Білої Ірини Володимирівни щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Фідобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов`язання уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Білу Ірину Володимирівну включити включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Фідобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників публічного акціонерного товариства «Фідобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позову зазначено, що 22 березня 2016 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Фідобанк» було укладено договір розміщення банківського депозиту. 20 травня 2016 року між позивачкою та ОСОБА_3 було укладено договір відступлення права вимоги вищевказаного вкладу. Згідно з рішенням Національного банку України від 20 травня 2016 року №8, розпочато процедуру виведення ПАТ «Фідобанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на період з 20 травня 2016 року по 19 червня 2016 року та призначено уповноважену особу фонду Коваленко О.В. У зв`язку з наведеним, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з 22 липня 2016 року розпочав виплати коштів вкладникам. Дізнавшись про відсутність позивачки у Загальному реєстру вкладників, вона звернулась до відповідача-1 із заявою про проведення гарантованої суми та фактично включення її до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, однак відповідач-1 повідомив, що вказане рішення уповноважена приймати відповідач-2. 20 травня 2016 року позивачка зверталась до відповідача-2 із заявою про задоволення вимог кредитора, однак її не було включено до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Ухвалою суду від 17 січня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи.

11 лютого 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Представник відповідача-1 заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, по-перше, що Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений статтею 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до положень зазначеного закону, до повноважень уповноваженої особи Фонду належить вирішення питання щодо визначення суми відшкодування коштів за вкладами та складання Переліку вкладників, а до повноважень колегіального органу - виконавчої дирекції Фонду належить питання щодо затвердження реєстру вкладників та змін до нього. Таким чином, Перелік який складається Уповноваженою особою та Загальний реєстр, який затверджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб є різними документами. У переліку вкладників ПАТ «Фідобанк», який був переданий Уповноваженою особою була включена інформацію про позивачку, відповідно до якої сума гарантованого відшкодування складає 19 862,12 грн., яка була виплачена 25 липня 2016 року. Додаткової інформації на позивача щодо спірної суми від уповноваженої особи до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не надходило. По-друге, позивачка не надала доказів набуття статусу вкладника банку на спірну суму. При цьому, договір відступлення права вимоги не підтверджує факт набуття статусу «вкладника банку», а лише може бути підставою для звернення до банку з майновими вимогами. Крім того відповідно до положень чинного законодавства, за відсутності обліку коштів на рахунку позивача станом на момент запровадження тимчасової адміністрації у банку у спірній сумі, відсутня протиправна бездіяльність уповноваженої особи Фонду та відсутні законні підстави для включення до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування вкладу за рахунок Фонду.

02 березня 2020 року на адресу суду надійшло пояснення від відповідача-2, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що договір банківського вкладу №298385-840/2016 на суму 6404 доларів США був укладений між ОСОБА_3 та ПУАТ «Фідобанк». Позивачка набула лише право вимоги за вказаним договором на кошти у вказаному розмірі. Якби позивачка звернулась до ПУАТ «Фідобанк» із заявою про задоволення вимог кредитора та включення в реєстр кредиторів, то могла бути включена у четверту чергу вимог кредиторів, однак такої заяви від позивачки не надходило. Крім того, з приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вбачається, що право на отримання грошової компенсації від Фонду гарантування вкладів має виключно фізична особа, яка принесла вклад до банку, який в подальшому став неплатоспроможний. Таким чином позивачка не вкладником, а тому її права не порушені. Також відповідач-2 зазначив, що ОСОБА_2 , який був вкладником банку та який відступив свій вклад позивачці, отримав під час ліквідаційної процедури гарантовані державою 200 000 грн. Таким чином Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виконав свої зобов`язання перед вкладником, встановлені статтею 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Ухвалою суду від 17 березня 2020 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі та продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалами суду від 16 квітня 2020 року, 19 травня 2020 року, 10 червня 2020 року, 22 червня 2020 року.

Ухвалою суду від 08 липня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач, представники відповідачів та треті особи про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, до суду не з`явились.

04 серпня 2020 року на електрону адресу суду надійшло клопотання представника третьої особи ПУАТ «Фідобанк» про відкладення судового засідання, проте, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення судового засідання.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд також зазначає, що пунктом 9 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX розділ VI «Прикінцеві положення» КАС України доповнено пунктом 3, яким передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки, зокрема, строк розгляду адміністративної справи продовжується на строк дії такого карантину.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивачка - ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Судом встановлено та підтверджується сторонами, що між ОСОБА_2 та ПАТ «Фідобанк» був укладений договір банківського вкладу №398385-840/2016 від 22 березня 2016 року на суму 6404 доларів США.

20 травня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_1 (новий кредитор) стає кредитором ПАТ «Фідобанк» (боржник) за договором про розміщення банківського депозиту № 398385-840/2016 від 22 березня 2016 року н суму 6404 доларів США на депозитному рахунку № НОМЕР_3 . До Нового кредитора переходить право вимагати (замість Первісного Кредитора) від Боржника належного виконання зобов`язань Боржника, викладених в Угоді, а Боржник зобов`язується перед Новим Кредитором належно виконувати зобов`язання Боржника, що викладені в Угоді.

На підставі рішення Національного банку України від 20 травня 2016 року № 8 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 травня 2016 року № 783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПУАТ «ФІДОБАНК» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 20 травня 2016 року по 19 червня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду Коваленко О.В. та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «ФІДОБАНК».

18 липня 2016 року Правлінням Національного банку України прийнято рішення № 142-рш про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «ФІДОБАНК».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19 липня 2016 року № 1265 розпочато процедуру ліквідації ПУАТ «Фідобанк» з 20 липня 2016 року по 19 липня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПУАТ «Фідобанк» Коваленко Олександру Володимирівну строком на два роки.

Дізнавшись про відсутність позивачки в Загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, позивачка звернулась до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою від 20 липня 2016 року про проведення гарантованої виплати по депозитному вкладу.

На вказану заяву відповідач-1 листом від 18 серпня 2016 року № 37-036-35165/16 повідомив, що розпорядником інформації про включення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду є уповноважена особа Фонду на здійснення ліквідації ПУАТ «Фідобанк» Коваленко О.В .

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 липня 2018 року № 1836 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПУАТ «Фідобанк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25 жовтня 2019 року №2732 відсторонено від виконання обов`язків уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» та відкликано всі повноваження, з 28 жовтня 2019 року призначено уповноваженою особою на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора ПУАТ «Фідобанк» Білій Ірині Володимирівні.

Дізнавшись про відсутність позивачки в Загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, позивачка звернулась до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою від 20 липня 2016 року про проведення гарантованої виплати по депозитному вкладу.

На вказану заяву відповідач-1 листом від 18 серпня 2016 року № 37-036-35165/16 повідомив, що розпорядником інформації про включення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду є уповноважена особа Фонду на здійснення ліквідації ПУАТ «Фідобанк» Коваленко О.В .

Спірним питанням у даній справі є включення позивачки до переліку вкладників ПАТ «Фідобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та до Загального реєстру вкладників публічного акціонерного товариства «Фідобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

За ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 4452-VI вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Частинами 1-3, 5-6 ст. 27 Закону № 4452-VI закріплено, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Пунктами 2, 4, 6 розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14 (далі - Положення № 14), Фонд складає на підставі Переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

На підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним Реєстром, передачу Загального Реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Таким чином, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку наділена повноваженнями на формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до пунктів 4, 6 ч. 2 ст. 37 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів, а також звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку

Частинами 2, 3 статті 38 Закону № 4452-VI передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Вкладником, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI, є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Таким чином, передбачені Законом № 4452-VI гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку (у розумінні статті 2 Закону № 4452-VI). Такий статус передбачає наявність у банку вкладу, залученого, зокрема, на умовах договору банківського рахунку або договору банківського вкладу (депозиту).

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно ст. 1068 ЦК банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Як вже зазначалось раніше, 20 травня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що договір про відступлення права вимоги є лише підставою для заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою. Однак укладення такого договору не може замінити собою основного правочину, з якого виникли відносини сторін, а саме між Банком і вкладниками та ОСОБА_2 .

Таким чином на підставі вищевказаного договору позивачка не набуває статусу вкладника банку ПУАТ «Фідобанк» на тих же умовах, що й ОСОБА_2 . Маючи документально підтверджені грошові вимоги до Банку (боржника) щодо його грошових зобов`язань позивачка стає кредитором Банку. Разом з тим, кредиторські вимоги позивача, які ґрунтуються на договорі про відступлення права вимоги від 20 травня 2016 року, не можуть бути задоволені за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які мають інше призначення (відшкодування коштів за вкладами).

Враховуючи наведене та оскільки позивачка не отримала права вкладника за вищезазначеним договором відступлення права вимоги, підстави для задоволення позову відсутні.

Суд також зазначає, що Закон України № 4452-VI пов`язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн; 4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників; 6) опублікування Фондом оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, що здійснюється не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

З огляду на наведені норми, суд приходить до висновку, що позивачка не є вкладником банку, який отримав право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів ФГВФО, оскільки, жодна з обставин, з якими Закон № 4452-VI пов`язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками, не існували.

Аналогічну позицію висловив також і Верховний Суд в своїх постановах № 826/18291/15 від 02.04.2019 року, № 826/18601/15 від 16.04.2019 року № 826/18332/15 від 11.06.2019 року.

Згідно з нормами частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодекс.

Нормами частини 2 зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 5 передбачено, що якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Білої Ірини Володимирівни, за участю третіх осіб ОСОБА_2 , публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті 04 серпня 2020 року.

Повний текст рішення складено 14 серпня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Є.І. Грищенко