Справа № 180/843/20
Суддя: Янжула О. С.
Дата ухвалення: 2020-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 180/843/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Янжули О.С.,

секретар - Котова Н.С.,

за участю позивача - ОСОБА_1

відповідача - Старостенка С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області Старостенка Сергія Анатолійовича про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

11 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до поліцейського СРПП Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області Старостенка Сергія Анатолійовича про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10 червня 2020 року поліцейським СРПП Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області Старостенком С.А. було винесено постанову Серії БАА № 724952 про притягнення його до адміністративної відповідальності по ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Відповідно до змісту постанови, він 10.06.2020 року о 15.50 годині в м. Марганець, керуючи транспортним засобом OPEL днз. НОМЕР_1 , здійснюючи поворот праворуч з вулиці Єдності на вул. Каховську, не увімкнув світловий показник повороту відповідного напрямку.

Вважає, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не відповідає вимогам Закону, є незаконною, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню з наведених підстав.

Так, він був зупинений поліцейським начебто за порушення ним п. 9.2 (б) ПДР України, однак вищезазначена ділянка дороги, по своєму виду, не нагадує про перехрестя і не облаштована дорожніми знаками. Крім того, при напрямку руху в праву сторону, при такому повороті, він ніяк не міг створити ситуацію ДТП.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 77 КАСУ передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, встановлено презумпцію вини відповідача - суб`єкта владних повноважень, якщо він не доведе суду іншого. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На його прохання надати будь які докази, начебто вчиненого адміністративного правопорушення, відповідач проігнорував. Він ніяким чином не порушив ПДР.

Відповідач не надав йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі. Під час розгляду справи, за такої процедури, він не міг подати ні клопотання, ні скористуватися правовою допомогою, тощо. Ніяких пояснень відповідачем у нього не відбиралось. Крім того, його незгода та невинуватість у вчиненні даного правопорушення, у оскаржуваній постанові відповідачем також не відображена. Таким чином грубі порушення відповідачем вимог ст. 268 КУпАП відносно нього при винесені постанови, є очевидними.

Крім того, до постанови про накладення адміністративного стягнення поліцейським не долучено ніяких доказів.

З огляду на вищевказані обставини, вважає, що дана постанова підлягає скасуванню.

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові, та зазначив, що ніяких клопотань він під час розгляду справи він не заявляв, про бажання скористатися послугами адвоката працівника поліції не повідомляв, заяв про відкладення розгляду справи не надавав.

Відповідач у судовому засіданні вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, шо не підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пункт 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Так, ним 10 червня 2020 року о 15.50 годині під час патрулювання у м. Марганці Дніпропетровської області на перехресті вулиць Єдності та вул. Каховської був помічений транспортний засіб OPEL, як впродовж вияснилося під керуванням водія ОСОБА_1 , який перед поворотом праворуч, на даному перехресті, не подав сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9,2 (б) ПДР, відповідно до якого, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Після того, як були помічені ознаки того, що позивач порушив ПДР, даний автомобіль ним було зупинено, підійшовши до автомобіля, він, згідно з п.3 ст. 18 ЗУ " Про Національну поліцію", представився, а після чого, згідно з п.1.1 та п.2 ст.35 ЗУ "Про Національну поліцію" повідомив про причину зупинки. Після того, попросив пред`явити водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб. Зачитав позивачу його права зазначені у ч.1 ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції України та роз`яснив право на захист, що зафіксоване на відео. Переконавшись, що вимоги ст.278 КУпАП виконані, перейшов до розгляду адміністративної справи стосовно позивача.

Під час розгляду справи позивачу було запропоновано ознайомитися з доказами, на що позивач погодився. При цьому позивачем, власноруч на окремому аркуші, були надані письмові пояснення, в яких він зазначив про незгоду з даним правопорушенням. Ніяких клопотань від позивача, не надходило. Доказом скоєння правопорушення є відеозапис з відеореєстратора, на якому зафіксовано, що позивач на перехресті вулиць Єдності та вул. Каховської у м. Марганці, повинен був подавати сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, тобто перед поворотом. Після з`ясування усіх фактичних даних ним було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме: водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом за, що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425,00 гривень.

За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, ним було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства, застосовано адміністративне стягнення до позивача, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення Серії БАА №724952 від 10.06.2020 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 та КУпАП.

Позивачу були роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП. Отже ним, вищезазначені вимоги закону, як суб`єктом владних повноважень, були дотримані, але позивач не забажав скористатися усіма правами передбаченими ст. 268 КУпАП.

Отже, він при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

На його думку, позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оглянувши у судовому засіданні відеозапис наданий відповідачем, на якому зафіксовано правопорушення, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пункт 11 частини і статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, шо поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 9.2 (б) ПДР, відповідно до якого, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що відповідачем під час патрулювання - 10 червня 2020 року о 15.50 годині під у м. Марганці Дніпропетровської області на перехресті вулиць Єдності та вул. Каховської був помічений транспортний засіб OPEL, під керуванням водія ОСОБА_1 , який перед здійсненням маневру - поворот праворуч, на даному перехресті, не подав сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9,2 (б) ПДР.

Відповідач після того, як були помічені ознаки того, що позивач порушив ПДР, даний автомобіль ним був зупинений, підійшов до автомобіля, представився згідно з п.3 ст. 18 ЗУ "Про Національну поліцію", після чого, згідно з п.1.1 та п.2 ст.35 ЗУ "Про Національну поліцію" повідомив про причину зупинки. Після того, попросив водія, надати водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб. При цьому оголосив позивачу його права зазначені у ч.1 ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України а також право на захист, перейшов до розгляду адміністративної справи стосовно позивача, що підтверджується відеоматеріалом, оглянутим у судовому засіданні.

Під час розгляду справи позивачу було запропоновано ознайомитися з доказами, на що позивач погодився. З даним правопорушенням позивач був незгідний. Свої заперечення він виклав власноруч в поясненнях на окремому аркуші. Доказом скоєння правопорушення є відеозапис з відеореєстратора, на якому зафіксовано, що позивач на перехресті вулиць Єдності та вул. Каховської у м. Марганці, перед здійсненням повороту повинен був подавати сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку. Після з`ясування усіх фактичних даних відповідачем було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме: що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом, вчинюване позивачем, за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водій, під час зупинки транспортного засобу працівником поліції, поводив себе зухвало та агресивно, що також підтверджується відеозаписом оглянутим у судовому засіданні.

Пунктом 2.3 Рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. «у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч.2, 4 ст.258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Таким чином, законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності, під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

Постановою Дніпропетровського Апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року по справі № 203/2730/16-а були роз`яснені аспект щодо законності розглядання поліцейським справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу.

Відтак дійсно, Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, шо використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення) набрав чинності Закон України № 596-VIII від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІ1 від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так. законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом 596-VIII від 14.07.2015 року законодавець позбавив осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.

З вищенаведеного випливає висновок, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-VIII від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Зазначений Закон не визнаний неконституційним, а відтак, є обов`язковим до виконання, як нормативно- правовий акт вищої юридичної сили.

Тому посилання позивача на те, що не складено протокол про адміністративне правопорушення, чим порушено його права є безпідставними.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються постановою про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, відповідачем, на думку суду, було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення № 724952 від 10.06.2020 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 та КУпАП.

Позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП. Отже відповідачем, вищезазначені вимоги закону, як суб`єктом владних повноважень, були дотримані, а Позивач не забажав скористатися усіма правами передбаченими ст. 268 КУпАП, що також підтверджується відеоматеріалами, оглянутими у судовому засіданні.

Отже, відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому він діяв в межах правового кола і ним не допущено порушень норм процесуального законодавства.

Посилання позивача на те, що відповідачем не були роз`яснені його права та обов`язки, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Посилання позивача на порушення відповідачем його права на захист, також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки матеріали справи не містять клопотань, заяв позивача ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи з наданням можливості отримати фахову юридичну допомогу. Крім того, сам позивач у судовому засіданні пояснив, що не збирався скористатися правовою допомогою.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Частиною 1 ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення позивачем ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, знайшло підтвердження під час розгляду справи.

Відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, діяв в межах правового кола і ним не допущено порушень норм процесуального законодавства.

Відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Позивач не надав жодних доказів, які спростовували б факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

За таких обставин, вимоги позивача є необґрунтованими і розцінюються судом, як намагання ухилитись від адміністративної відповідальності, а тому суд вважає за необхідне відмовити йому в задоволенні позову.

Згідно ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

За таких обставин, суд вважає постанову СеріїБАА № 7224952 від 10 червня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по ч.2 ст.122 КУпАП законною та такою, що не підлягає скасуванню, а в задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити.

Відповідно ст.244 КАС України під час ухвалення рішення суд враховує як розподілити між сторонами судові витрати.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В даній справі судові витрати складаються із судового збору.

За статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 87 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Зокрема, Закон № 3674-VI визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору (преамбула Закону).

За статтями 1, 2 цього Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом, і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

У контексті наведених вище законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Відповідно ч.4 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

В ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" наведено перелік справ за подання яких судовий збір взагалі не справляється, а ст.5 Закону містить перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору при пред`явленні позову до суду.

Позивача звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову даної категорії до суду та за оскарження рішення суду в судах вищих інстанцій.

Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позову у повному обсязі, з нього на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 77, 122, 123, 243, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області Старостенка Сергія Анатолійовича про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Постанову Серії БАА №724952 від 10.06.2020 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 425,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 20 серпня 2020 року.

Суддя: О. С. Янжула