Справа № 580/2462/20
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2020-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року справа № 580/2462/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» до ЦЕНТРАЛЬНОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ ЧЕРКАСИ ЦЕНТРАЛЬНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.КИЇВ) про визнання протиправним і скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

06.07.2020 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов за підписом адвоката Кураса С.А. від імені Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» (18016, м.Черкаси, вул. Євгена Кухарця,8; ) (далі позивач) до ЦЕНТРАЛЬНОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ ЧЕРКАСИ ЦЕНТРАЛЬНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.КИЇВ) (18018, м. Черкаси, проспект Хіміків, 50) (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 24.09.2019 ВП № 60143494 про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання постанови від 14.06.2019 №48171217, винесеної старшим державним виконавцем Постоєнком М.В.

Позов мотивовано тим, що оспорюване рішення прийняте та передане на виконання з порушенням тримісячного строку на пред`явлення виконавчого документа та без заяви про примусове його виконання. На думку позивача, спірна постанова від 24.09.2019 ВП 60143494 набрала законної сили 14.06.2019, тобто з дня її прийняття. Тому замість відкриття виконавчого провадження з порушенням тримісячного строку (не пізніше 17.06.2020) та без заяви стягувача відповідач був зобов`язаний повернути стягувачу виконавчий документ.

Ухвалою від 10.08.2020 суд відкрив загальне позовне (термінове) провадження.

14.08.2020 на адресу суду надійшов відзив відповідача з проханням залишити позов без розгляду. У ньому стверджується, що оспорюване рішення направлене боржнику рекомендованим листом від 02.10.2019 №133 та отримане ним 11.10.2019. Крім того 16.12.2019 представник боржника ознайомився з матеріалами виконавчих проваджень, у т.ч. з ВП №48171217, в якому прийняте оспорюване рішення. Також представник боржника Кармоліт Я.В. особисто 02.03.2020 отримав відповідь на заяву про кількість виконавчих документів, суму боргу щодо боржника. Отже, позивач пропустив строк на звернення до суду.

У підготовчому провадженні суд задовольнив клопотання позивача про поновлення пропущеного строку на звернення до суду та розгляд справи без участі сторін. Ухвалою від 18.08.2020 суд перейшов до розгляду справи по суті в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Суд встановив, що у провадженні відповідача перебувало виконавче провадження ВП №48171217 щодо примусового виконання виконавчого листа від 03.07.2015, виданого Черкаським окружним адміністративним судом у справі №823/719/15 про стягнення з позивача, як боржника, на користь Управління ПФУ в м. Черкаси заборгованості на суму 40254,14 грн.

Постановою від 14.06.2019 старший державний виконавець Постоєнко М.В. закінчив зазначене виконавче провадження з підстави повного фактичного виконання рішення суду. Того ж дня виніс постанову про стягнення з позивача, як боржника, виконавчого збору в сумі 4025,41 грн. У п.3 вказаного рішення зазначено, що ця постанова є виконавчим документом та набирає чинності з моменту винесення. Додатково у п.4 відображено, що строк пред`явлення її до виконання 3місяці.

24.09.2019 відповідач прийняв оспорювану постанову про відкриття виконавчого провадження №60143494 щодо виконання постанови №48171217, виданої 14.06.2019 Центральним відділом ДВС м.Черкаси ГТУЮ в Черкаській обл. щодо стягнення вказаного вище виконавчого збору на користь держави. У ній зазначив, що виконавчий документ набрав чинності 14.06.2019.

Тому позивач звернувся до суду з позовом.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання судових рішень, рішень інших органів (їх посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі Закон № 1404-VІІІ) в редакції, чинній з 19.01.2019 - на час виникнення спірних відносин.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 згаданого Закону визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.1 ст.3 вказаного закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

1-1) судові накази;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1404-VІІІ у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно з ч.3 ст.4 Закону №1404-VІІІ виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Суд врахував, що спірне рішення відповідає вказаним вимогам Закону щодо його оформлення.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до абзацу першого ч.4 ст.27 Закону №1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Як встановлено вище, у спірних правовідносинах оспорюване рішення прийняте відповідачем одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, що є порушенням вказаної норми закону.

Згідно з ч.9 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону (фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом), якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідач не надав суду доказів щодо часу, коли позивач здійснив повне фактичне виконання згаданого вище рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно з ч.5 ст.26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Наявності заяви стягувача для прийняття спірного рішення суду не доведено.

Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання врегульовані ст.12 Закону №1404-VІІІ.

Зокрема, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Зважаючи, що згадана вище постанова про стягнення виконавчого збору винесена 14.06.2019 та того ж дня набрала законної сили, кінцевим терміном для пред`явлення її до виконання є 14.09.2019. У разі пропуску такого строку відповідач на набуває права на відповідне стягнення.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів жодним належним доказом дотримання ним встановленого строку для пред`явлення постанови про стягнення виконавчого збору, у т.ч. доказів переривання такого строку або рішення суду щодо його поновлення.

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону №1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.

Згідно з абзацом третім ч.5 ст.13 Закону №1404-VІІІ порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Оскільки відповідач не довів, що у спірних правовідносинах діяв з дотриманням порядку, строків і меж, визначених законом, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо протиправності оспорюваного рішення та наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Зважаючи на заяву представника позивача про неможливість своєчасного надання сукупності доказів понесення судових витрат та зобов`язання надати їх протягом 5 днів, суд дійшов висновку про можливість вирішення розподілу судових витрат у додатковому рішенні після їх отримання.

Керуючись ст. ст. 2-20, 72-78, 132-139, 295 України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Постоєнка М.В. від 24.09.2019 ВП №60143494 про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання постанови від 14.06.2019 №48171217 про стягнення виконавчого збору з Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» (18016, м.Черкаси, вул. Євгена Кухарця,8; ).

2. Копію рішення направити учасникам справи.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Суддя А.М. Бабич

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та проголошене 18.08.2020.