Справа № 260/1645/19
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2020-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2020 рокум. Ужгород№ 260/1645/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Скраль Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Гонтовий Ю.О.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

представник позивача: адвокат Балко Василь Гаврилович - в судове засідання не з"явився;

відповідач: Управління поліції охорони в Закарпатській області - представник Юрик Богдан Ігорович;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління поліції охорони в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ракоці, 13а, ) про визнання наказів протиправними, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 07 серпня 202 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі складено 17 серпня 2020 року.

19 листопада 2019 року, ОСОБА_1 через уповноваженого адвоката Балко Василя Гавриловича звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління поліції охорони в Закарпатській області, якою просить: 1) визнати протиправним та скасувати Наказ Управління поліції охорони в Закарпатській області від 18.10.2019 року за № 218 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Мукачівського МВ УПО в Закарпатській області", про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції відповідно до п.п. 7 п. 3 ст. 13 п. 6 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України"; 2) визнати протиправним та скасувати Наказ Управління поліції охорони в Закарпатській області від 18.10.2019 року за № 127 о/с, про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію"; 3) поновити ОСОБА_1 , старшого сержанта поліції, на службі в поліції на посаді поліцейського взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Мукачівського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Закарпатській області, з 18.10.2019 року; 4) зобов`язати нарахувати та стягнути з Управління поліції охорони в Закарпатській області в користь старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Мукачівського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Закарпатській області, середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 18.10.2019 року; 5) стягнути з Управління поліції охорони в Закарпатській області в користь старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Мукачівського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Закарпатській області, моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

25 листопада 2019 року, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі.

03 лютого 2020 року, ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

1. Позиції сторін.

Позивач свої позовні вимоги аргументував тим, що має статус ветерана війни - учасника бойових дій, як наслідок неодноразово звертався з рапортом до відповідача з проханням надати йому частину невикористаної відпустки, однак відповідач жодним чином не реагував на дані рапорти. Після чого 04 жовтня 2019 року, він особисто повідомив свого безпосереднього командира взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Мукачівського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Закарпатській області ОСОБА_2 , в присутності командира Мукачівського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Закарпатській області ОСОБА_3 про факт подачі рапортів на відпустку і про те, що він буде перебувати у відпустці з 06 жовтня 2019 року. Вказує, що відповідно до наказу № 127 о/с від 28 березня 2019 року, був звільнений зі служби у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, однак з матеріалами службового розслідування він не був ознайомлений, що є підставою для скасування наказу № 127 о/с від 28 березня 2019 року. Також, просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 20 000 грн., оскільки його безпідставне звільнення виражається у моральних стражданнях, а підстава звільнення його з поліції компрометує його перед рідними, друзями і знайомими, і може привести до неможливості працевлаштування на роботу в організації, підприємствах, установах через негативне формулювання причин звільнення.

17 грудня 2019 року, відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, (а.с. 47-53). В обґрунтування якого вказано, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування у відповідності до статті 14 Дисциплінарного статут. У зв`язку з чим наказом УПО в Закарпатській області від 09.10.2019 №207 по факту не виходу ОСОБА_1 , на службу призначено відповідне службове розслідування. У ході проведення службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 06 жовтня 2019 року,09 жовтня 2019 року, 13 жовтня 2019 року та 16 жовтня 2019 був відсутній на службі, чим порушив вимоги ст.1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», Закон України "Про Національну поліцію", вимоги п. 2, розділу II наказу МВС від 07 липня 2017 року № 577 «Про організацію службової діяльності поліції охорони з питань забезпечення фізичної охорони об`єктів», наказ МВС України від 09.11.2016 № 1179 "Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських". Тому, за порушення вимог ст.1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», Закону України "Про Національну поліцію", наказу МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179 "Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських" та ст. 40 Кодексу Законів «Про працю України», що проявилося у систематичному порушенні службової дисципліни так як, наслідок призвело до безпідставного невиходу на службу 06 жовтня 2019 року,09 жовтня 2019 року, 13 жовтня 2019 року та 16 жовтня 2019, наказом УПО в Закарпатській області від 18 жовтня 2019 року №127 о/с, поліцейського взводу охорони об`єктів Мукачівського MB УПО в Закарпатській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , відповідно до п.п.7, п. 3 ст.13 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Під час розгляду справи по суті позивач позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

2. Обставини, встановлені судом

ОСОБА_1 , працював в поліції на займаній посаді з 01 лютого 2017 року, мав діюче дисциплінарне стягнення: сувора догана, за наказом УПО від 10.09.2019 року № 191.

Судом встановлено, що, 01 липня 2019 року, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із рапортом надати йому не використану відпустку за 2018 рік та щорічну відпустку за 2019 рік та виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення з 23 липня 2019 року, (а.с. 22)

04 липня 2019 року, Управління поліції охорони в Закарпатській області направило рапорт ОСОБА_1 від 01 липня 2019 року без розгляду т.в.о. начальника Мукачівського МВ УПО Закарпатській області капітану Сергію Тягуру, (а.с. 23).

19 вересня 2019 року, ОСОБА_1 , надіслав засобами поштового зв`язку до Управління поліції охорони в Закарпатській області рапорт з проханням надати йому частину не використаної відпустки за 2018 рік в кількості 7 діб та щорічну чергову відпустку за 2019 рік, в кількості 38 діб з 06 жовтня 2019 року та виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення, (а.с. 17).

Даний рапорт отримано відповідачем 23 вересня 2019 року, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення, (а.с. 18).

04 жовтня 2019 року, Управління поліції охорони в Закарпатській області направило рапорт ОСОБА_1 від 19 вересня 2019 року без розгляду т.в.о. начальника Мукачівського МВ УПО Закарпатській області капітану ОСОБА_3 у зв`язку з неналежним його оформленням, (а.с. 81).

06 жовтня 2019 року, командиром взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Мукачівського МВ УПО в Закарпатській області Сергієм Конепудом подано рапорт т.в.о. начальника Управління поліції охорони в Закарпатській області підполковнику поліції ОСОБА_5 про те, що 06 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 не вийшов на службу згідно графіку несення служби на охоронюваному об`єкті «Угорське консульство м. Берегово», (а.с. 58).

06 жовтня 2019 року, складено акт про невихід на службу згідно графіку несення служби, про те, що 06 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 не вийшов на службу на охоронюваному об`єкту «Угорське консульство м. Берегово», (а.с. 59).

08 жовтня 2019 року, складено акт про відмову від ознайомлення з графіком несення служби, про те, що 08 жовтня 2019 року по місцю проживання ОСОБА_1 було надано графік несення на охоронюваному об`єкті «Угорське консульство м. Берегово», проте ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення, (а.с. 62).

08 жовтня 2019 року, командиром взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Мукачівського МВ УПО в Закарпатській області Сергієм Конепудом подано рапорт т.в.о. начальника Управління поліції охорони в Закарпатській області підполковнику поліції ОСОБА_5 про те, що 08 жовтня 2019 року ним було ознайомлено ОСОБА_1 з графіком несення служби на охоронюваному об`єкті «Угорське консульство м. Берегово» по місцю проживання в присутності його мами, але вищевказаний відмовився від ознайомлення, повідомивши, що графік не є службовою документацією та не має юридичної сили. По даному факту було складено «Акт про відмову від ознайомлення з графіком несення служби».

08 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 надав письмові пояснення, де зазначив, що ним був написаний рапорт 19 вересня 2019 року на відпустку, однак відповіді на такий не було, і тому 04 жовтня 2019 року особисто повідомив свого командира про те, що ним було написано 19 вересня 2019 року рапорт на відпустку, однак відповіді також не було, а відтак 06 жовтня 2019 року, він за принципом мовчазної згоди знаходиться у відпустці з 06 жовтня 2019 року, (а.с. 85-86)

09 жовтня 2019 року, складено акт про невихід на службу згідно графіку несення служби, про те, що 09 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 безпідставно не з`явився на службу, згідно графіку несення служби на охоронюваному об`єкті «Угорське консульство м. Берегово», (а.с. 64).

09 жовтня 2019 року, командиром взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Мукачівського МВ УПО в Закарпатській області Сергієм Конепудом подано рапорт т.в.о. начальника Управління поліції охорони в Закарпатській області підполковнику поліції ОСОБА_5 про те, що 09 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 безпідставно не вийшов на службу згідно графіку несення служби на охоронюваному об`єкті «Угорське консульство м. Берегово», (а.с. 65).

09 жовтня 2019 року, Управлінням поліції охорони в Закарпатській області прийнято наказ № 207 «Про призначення службового розслідування», яким призначено службове розслідування за фактом не виходу ОСОБА_1 на добове чергування 06 жовтня 2019 року та 09 жовтня 2019 року на охоронюваному об`єкті «Угорське консульство м. Берегово», (а.с. 56-57).

10 жовтня 2019 року, складено акт про відмову від ознайомлення з графіком несення служби про те, що 10 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 було надано графік для ознайомлення з несенням служби на охоронюваному об`єкті «Угорське консульство м. Берегово», проте ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення, (а.с. 67).

10 жовтня 2019 року, командиром взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Мукачівського МВ УПО в Закарпатській області Сергієм Конепудом подано рапорт т.в.о. начальника Управління поліції охорони в Закарпатській області підполковнику поліції Андрію Литовченко про те, що 10 жовтня 2019 року, за місцем проживання ОСОБА_1 його було ознайомлено з графіком несення служби на охоронюваному об`єкті «Угорське консульство м. Берегово». Однак, ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення з графіком несення служби у зв`язку з тим, що не буду вчиняти ніяких дій без його адвоката, який зараз перебуває на лікарняному, (а.с. 66).

13 жовтня 2019 року, складено акт про невихід на службу згідно графіку несення служби, про те, що 13 жовтня 2019 року ОСОБА_1 не вийшов на службу згідно графіку несення служби на охоронюваному об`єкті «Угорське консульство м. Берегово», (а.с. 69).

13 жовтня 2019 року, начальнику Управління поліції охорони в Закарпатській області підполковнику поліції Андрію Литовченко подано рапорт про те, що ОСОБА_1 не заступив згідно графіка несення служби на охоронюваний об`єкт «Угорське консульство м. Берегово», (а.с. 68).

16 жовтня 2019 року, складено акт про невихід на службу згідно графіку несення служби, про те, що 16 жовтня 2019 року ОСОБА_1 не вийшов на службу згідно графіку несення служби на охоронюваному об`єкті «Угорське консульство м. Берегово», (а.с. 71).

16 жовтня 2019 року, начальнику Управління поліції охорони в Закарпатській області підполковнику поліції ОСОБА_6 подано рапорт про те, що ОСОБА_1 не заступив згідно графіка несення служби на охоронюваний об`єкт «Угорське консульство м. Берегово», (а.с. 70).

18 жовтня 2019 року, складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни поліцейським взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Мукачівського МВ УПО в Закарпатській області старшим сержантом поліції ОСОБА_1 .

Відповідно до якого, у зв`язку з безпідставним невиходом на службу ОСОБА_1 06 жовтня 2019 року, 09 жовтня 2019 року, 13 жовтня 2019 року та 16 жовтня 2019 року та в подальшому призвело до збільшення навантаження на інших працівників Мукачівського МВ УПО в Закарпатській області, поліцейського взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Мукачівського МВ УПО в Закарпатській області старшого сержанта поліції Герка В.О., відповідно до п.п. 7 п.3 ст. 13 Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України, слід звільнити зі служби в поліції, (а.с. 87-93).

18 жовтня 2019 року, наказом Управління поліції охорони в Закарпатській області № 218, «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Мукачівського МВ УПО в Закарпатській області», у зв`язку з безпідставним невиходом на службу ОСОБА_1 06 жовтня 2019 року, 09 жовтня 2019 року, 13 жовтня 2019 року та 16 жовтня 2019 року та в подальшому призвело до збільшення навантаження на інших працівників Мукачівського МВ УПО в Закарпатській області, поліцейського взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Мукачівського МВ УПО в Закарпатській області старшого сержанта поліції Герка В.О., відповідно до п.п. 7 п.3 ст. 13 Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України, звільнено зі служби в поліції, (а.с. 92).

18 жовтня 2019 року, наказом Управління поліції охорони в Закарпатській області № 127 о/с, відповідно до Закону України «Про національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77, старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу охорони об`єктів на публічної безпеки охорони в Закарпатській області з 18 жовтня 2019 року, (а.с. 94).

Не погоджуючись із зазначеним рішеннями, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено у Законі України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до частин 1 статті 17 Закону № 580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 статті 18 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 19 Закону № 580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно із частиною 3 статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначенихстаттею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно з статтею 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним, проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Враховуючи вищезазначені приписи, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення із служби в поліції.

В той же час, перелічені у статті 13 Дисциплінарного статуту види дисциплінарних стягнень застосовуються виходячи із обставин і характеру проступку, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередньої поведінки поліцейського, його ставлення до служби, ступеня його вини.

Відповідно до частин 1-4 статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно з частинами 1, 15 статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Відповідно до частин 1-4 статті 16 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Частинами 1 та 2 статті 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Згідно частиною 3 статті 18 Дисциплінарного статуту, поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Відповідно до частин 6-11 статті 18 Дисциплінарного статуту у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень.

Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.

Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Поліцейський, який з поважних причин не може прибути для надання пояснень, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів.

Якщо поліцейський, викликаний для надання пояснень у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває під вартою, здійснюється через адміністрацію місця ув`язнення шляхом його повідомлення про необхідність надіслати пояснення на зазначену дисциплінарною комісією адресу.

Частиною 3 статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до частини 7 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно з частиною 7 статті 19 Дисциплінарного статуту, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно з частиною 8 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до частин 1, 2 статті 21 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

06 жовтня 2019 року, командиром взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Мукачівського МВ УПО в Закарпатській області Сергієм Конепудом подано рапорт т.в.о. начальника Управління поліції охорони в Закарпатській області підполковнику поліції ОСОБА_5 про те, що 06 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 не вийшов на службу згідно графіку несення служби на охоронюваному об`єкті «Угорське консульство м. Берегово», (а.с. 58).

06 жовтня 2019 року, складено акт про невихід на службу згідно графіку несення служби, про те, що 06 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 не вийшов на службу на охоронюваному об`єкту «Угорське консульство м. Берегово», (а.с. 59).

08 жовтня 2019 року, складено акт про відмову від ознайомлення з графіком несення служби, про те, що 08 жовтня 2019 року по місцю проживання ОСОБА_1 було надано графік несення на охоронюваному об`єкті «Угорське консульство м. Берегово», проте ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення, (а.с. 62).

08 жовтня 2019 року, командиром взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Мукачівського МВ УПО в Закарпатській області Сергієм Конепудом подано рапорт т.в.о. начальника Управління поліції охорони в Закарпатській області підполковнику поліції ОСОБА_5 про те, що 08 жовтня 2019 року ним було ознайомлено ОСОБА_1 з графіком несення служби на охоронюваному об`єкті «Угорське консульство м. Берегово» по місцю проживання в присутності його мами, але вищевказаний відмовився від ознайомлення, повідомивши, що графік не є службовою документацією та не має юридичної сили. По даному факту було складено «Акт про відмову від ознайомлення з графіком несення служби».

08 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 надав письмові пояснення, де зазначив, що ним був написаний рапорт 19 вересня 2019 року на відпустку, однак відповіді на такий не було, і тому 04 жовтня 2019 року особисто повідомив свого командира про те, що ним було написано 19 вересня 2019 року рапорт на відпустку, однак відповіді також не було, а відтак 06 жовтня 2019 року, він за принципом мовчазної згоди знаходиться у відпустці з 06 жовтня 2019 року, (а.с. 85-86)

09 жовтня 2019 року, складено акт про невихід на службу згідно графіку несення служби, про те, що 09 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 безпідставно не з`явився на службу, згідно графіку несення служби на охоронюваному об`єкті «Угорське консульство м. Берегово», (а.с. 64).

09 жовтня 2019 року, командиром взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Мукачівського МВ УПО в Закарпатській області Сергієм Конепудом подано рапорт т.в.о. начальника Управління поліції охорони в Закарпатській області підполковнику поліції ОСОБА_5 про те, що 09 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 безпідставно не вийшов на службу згідно графіку несення служби на охоронюваному об`єкті «Угорське консульство м. Берегово», (а.с. 65).

З матеріалів службового розслідування, судом встановлено, що у період з 09 жовтня 2019 року по 18 жовтня 2019 року, Управлінням поліції охорони в Закарпатській області, проведено службове розслідування по факту невиходу на службу на протязі жовтня 2019 року, поліцейського взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Мукачівського МВ УПО в Закарпатській області старшого сержанта поліції Герко В.О., (а.с. 54-96).

09 жовтня 2019 року, Управлінням поліції охорони в Закарпатській області прийнято наказ № 207 «Про призначення службового розслідування», яким призначено службове розслідування за фактом не виходу ОСОБА_1 на добове чергування 06 жовтня 2019 року та 09 жовтня 2019 року на охоронюваному об`єкті «Угорське консульство м. Берегово», (а.с. 56-57).

Як вбачається з матеріалів службового розслідування у ході службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 не вийшов на службу 06 жовтня 2019 року, 09 жовтня 2019 року, 13 жовтня 2019 року та 16 жовтня 2019 року, однак з графіком чергування був ознайомлений. Опитуваний з даного приводу ОСОБА_1 повідомив, що не вийшов на службу, оскільки вважає, що з 06 жовтня 2019 року перебуває у щорічній відпустці.

Встановлено, що 23 вересня 2019 до канцелярії УПО в Закарпатській області поштою надійшов рапорт Герка В.О. про надання йому відпустки з 06 жовтня 2019 року. У зв`язку з тим, що рапорт не був належним чином оформлений (без резолюції керівництва Мукачівського MB УПО) повернутий керівництву Мукачівського MB УПО для проведення бесіди з ОСОБА_1 .

У ході проведення службового розслідування було дано запити до Свалявської ЦРЛ, Свалявського РЦ ПМСД, Державної Установи «ТМО МВС України по Закарпатській області» та Департаменту охорони здоров`я в Закарпатській області щодо можливого перебування з 06 жовтня 2019 року ОСОБА_1 на лікуванні у зазначених закладах. Згідно отриманих відповідей ОСОБА_1 у період з 06 жовтня 2019 року за медичною допомогою не звертався та на лікуванні у зазначених закладах не перебував.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2, розділу II наказу МВС від 07.2017 № 577 «Про організацію службової діяльності поліції охорони з питань забезпечення фізичної охорони об`єктів», п. 2, розділу II наказу ДПО ПН України 199 від 22.12.2016 «Інструкції про організацію діяльності нарядів реагування поліції охорони», «Дисциплінарний статут Національної поліції України», Закону України «Про Національну поліцію», наказ МВС від 09.11.2016 № 1179 «Про твердження Правил етичної поведінки поліцейських» та Кодекс Законів про працю.

Відповідно до частин 6-9 статті 18 Дисциплінарного статуту, у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії. Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Отже, згідно положень Дисциплінарного статуту передбачено порядок повідомлення поліцейського щодо якого проводиться службове розслідування у разі відсутності його на службі, про можливість надання пояснень.

У матеріалах справи та матеріалах службового розслідування відсутні докази повідомлення позивача шляхом надіслання рекомендованого листа з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання.

Окрім цього, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 №893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 р. за № 1355/32807) (далі - Порядок № 893). Цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Відповідно до пункту 2 розділу IV Порядку № 893, поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбаченихКримінальним процесуальним кодексом України, Законами України "Про захист персональних даних","Про державну таємницю"та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Отже відповідачем, у порушення приписів частини 1 статті 18 Дисциплінарного статуту та Порядку № 893 не забезпечено позивачеві право на захист, яке полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Приєднання до матеріалів службового розслідування пояснення позивача від 08 жовтня 2019 року, тобто до початку службового розслідування, не може розцінюватися судом як належне дотримання відповідачем вимог статті 18 Дисциплінарного статуту при проведенні службового розслідування. Крім того, під час розгляду справи судом не здобуто доказів, про те що позивач був повідомлений про результати службового розслідування, зокрема з висновком службового розслідування, чим порушено право позивача, що визначено п. 7 ч.5 статті 1 закону "Про дисциплінарний статут Національної поліції України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування.

Як вбачається зі змісту оскаржуваних наказів такі винесено на підставі висновків службового розслідування, та стосовно позивача, за безпідставний невихід на службу ОСОБА_1 06 жовтня 2019 року, 09 жовтня 2019 року, 13 жовтня 2019 року та 16 жовтня 2019 року, що в подальшому призвело до збільшення навантаження на інших працівників Мукачівського МВ УПО в Закарпатській області, ОСОБА_1 , звільнено зі служби в поліції відповідно до Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».

Позивач в судовому засіданні та в адміністративному позові доводив, що як учасник бойових дій, він має право на використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час. На перевірку таких доводів суд вважає необхідним зазначити наступне.

Стаття 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначає пільги учасникам бойових дій, де пунктом 12 цієї статті встановлено використання чергової щорічної відпустки у зручний час для учасників бойових дій, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Однак, наявність у позивача такого права, повинна узгоджуватися із принципами службової дисципліни, таких як сумлінне ставлення до виконання своїх обов`язків, в тому числі сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати про виявлені порушення, п.п.13 ч.3 ст.1 Закону України "Про дисциплінарний статут" . Застосування в даному випадку позивачем принципу мовчазної згади, яка начебто надала право позивачу на використання з 06 жовтня 2019 року відпустки не виправдовує вчинених дій ОСОБА_1 , така поведінка чи такі дії не передбачені жодним нормативно-правовим актом на підставі якого ґрунтується діяльність Управління поліції охорони. Такі дії з боку позивача, однозначно вказують на порушення трудової дисципліни позивачем та зумовлювали позивача до вчинення законних дій, в тому числі шляхом інформування керівництва про порушення його прав, в даному випадку права на відпустку, однак в жодному разі не до самовільних рішень та дій. Тому така поведінка з боку позивача не може бути визнана судом правомірною.

Водночас, слід зауважити, що у зв`язку із вставленими судом суттєвим порушенням відповідачем процедури проведення службового розслідування, висновок службового розслідування не може вважатися таким, що містить повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку позивачем та предметом такої не було досліджене порушене право позивача на відпустку за вимогами статті 12 Закону "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" .

Крім того, дії відповідача оцінються судом через призму статті 2 КАС України. Цей обов`язок випливає із завдань адміністративного судочинства, змістом яких є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що оскаржувані накази відповідача не відповідають критеріям правомірності, наведеним у частині другій статті 2 КАС України, зокрема, такі винесені нерозсудливо, без врахування всіх обставин справи, непропорційно, тобто без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Отже, позовні вимоги позивача у відповідній частині є підставними, а Наказ Управління поліції охорони в Закарпатській області від 18.10.2019 року за № 218 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Мукачівського МВ УПО в Закарпатській області" та Наказ Управління поліції охорони в Закарпатській області від 18.10.2019 року за № 127 о/с, про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" підлягають визнанню протиправним та скасуванню, а позивача слід поновити на посаді старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0021930) на посаді поліцейського взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Мукачівського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Закарпатській області з 19 жовтня 2019 року із стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до положень статті 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно достатті 27 Закону України "Про оплату праці"за правилами, передбаченими "Порядком обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок).

Пунктом 2 абзацом 3 Порядку № 100 встановлено, що обчислення середньої заробітної плати, передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до пункту 8 абзацу 1 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно із пунктом 6 абзацом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 року за № 13, при задоволенні вимог про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Відповідно до довідки Управління поліції охорони в Закарпатській області № 57 від 16 грудня 2019 року заробітна плата позивача за серпень 2019 року складала 9 623,67 грн., за вересень 2019 року складала 10 634,83 грн. Середньомісячна заробітна плата становить - 10 129,25 грн., середньогодинна заробітна плата - 60,29 грн., (а.с. 97).

Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 08 серпня 2018 року № 78/0/206-18 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік" кількість робочих годин у жовтні складає 72 години, у листопаді - 168 годин, у грудні - 166 годин. Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 29 липня 2019 року № 1133/0/206-19 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік" кількість робочих годин у січня складає 167 годин, у лютому - 160 годин, у березні - 168 годин, у квітні - 167 годин, у травні - 151 година, у червні - 160 годин, у липні - 184 години, у серпні - 40 годин.

Таким чином, загальна кількість робочих годин за період вимушеного прогулу з 19 жовтня 2019 року по 07 серпня 2020 року складає 1 603 години, а загальна сума середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 19 жовтня 2019 року по 07 серпня 2020 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 96 644,87 грн. (1603 х 60,29 грн.).

Пунктами 2 та 3 частини першої статті 371 КАС України, встановлено, що негайно виконуються рішення суду присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та присудження суми заробітної плати за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць, слід звернути до негайного виконання.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. з відповідача, суд виходить з наступного.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з статтею 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діями та вини останнього в її заподіянні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30 січня 2018 року в справі № 804/2252/14, від 20.02.2018 року у справі № 818/1394/17.

Як видно з позовної заяви, в обґрунтування своїх вимог щодо відшкодування моральної шкоди позивач вказує, що по причині звільнення зазнає моральних страждань, оскільки звільнений безпідставно. Однак суд вважає, що у даному випадку позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й свою добросовісну поведінку у спірних правовідносинах з відповідачем, наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою, якими доказами це підтверджується. Жодних доказів суду не надано, а саме посилання на існування такої моральної шкоди лише у позові, не може бути достатньою підставою для задоволення такої вимоги.

Відповідно до положень частини 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу свого рішення та дій, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, наявність правових підстав для задоволення позову частково.

Відповідно до статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 205, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Закарпатській області про визнання наказів протиправними, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати Наказ Управління поліції охорони в Закарпатській області від 18.10.2019 року за № 218 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Мукачівського МВ УПО в Закарпатській області", про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції відповідно до п.п. 7 ч. 3 ст. 13 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України".

3. Визнати протиправним та скасувати Наказ Управління поліції охорони в Закарпатській області від 18.10.2019 року за № 127 о/с, про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

4. Поновити старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0021930) на посаді поліцейського взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Мукачівського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Закарпатській області з 19 жовтня 2019 року.

5. Стягнути із Управління поліції охорони в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ракоці, 13а, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 жовтня 2019 року по 07 серпня 2020 року в розмірі 96 644, 87 грн. (дев`яносто шість тисяч шістсот сорок чотири гривні, 87 коп.).

6. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Мукачівського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Закарпатській області та стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 10 129, 25 грн. (десять тисяч сто двадцять дев`ять гривень, 25 коп.) - підлягає до негайного виконання.

7. В решті вимог адміністративного позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

СуддяТ.В.Скраль