Справа № 805/5045/16-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року справа №805/5045/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Гаврищук Т.Г., Міронової Г.М., за участю секретаря судового засідання - Ашумова Т.Е., прокурора - Лушер Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року у справі № 805/5045/16-а (головуючий суддя І інстанції Бабаш Г.П.), складеного в повному обсязі 24 січня 2020 року в м. Слов`янськ Донецької області, за позовом Першого заступника керівника Костянтинівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України від 05 листопада 2011 року № 1788 «Про пенсійне забезпечення» (за Списком № 1) за період з 01 вересня 2010 року по 31 грудня 2011 року в сумі 7 129 348,42 грн., -

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2016 року Перший заступник керівника Костянтинівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» (з урахуванням уточнень) про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України від 05 листопада 2011 року № 1788 «Про пенсійне забезпечення» (за Списком № 1) за період з 01 вересня 2010 року по 31 грудня 2011 року в сумі 7 129 348,42 грн. (а.с. 4-12 т. 1, а.с 115 т. 3).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року адміністративний позов задоволено частково (з урахуванням ухвали про виправлення описки в судовому рішенні від 03 березня 2020 року). Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська" на користь Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (за списком №1) за період з 01 вересня 2010 року по 31 грудня 2011 року в сумі 5 732 846,91 грн. (а.с. 161-165, 173 т.30).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Товариство з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправомірне застосування норм процесуального та матеріального права, просило суд скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги товариством зазначено, що управлінням не направлялись до товариства розрахунки на виплату та доставку пенсій.

Крім того, товариством зазначено, що представник відповідача, який укладав угоду № 1/96 не мав на то повноважень.

Зазначив, що вищевказана угода була предметом розгляду Господарського суду Донецької області у справі № 905/954/17 та Донецького окружного адміністративного суду у справі № 805/1363/17, які дійшли висновку що угода є первинним документом, на підставі кого виникає обов`язок щодо відшкодування витрат на доставку та виплату пенсій, однак вважає, що ця угода не є належним та допустимим доказом у справі (а.с. 174-175 т.30).

Від представника позивача 19 серпня 2020 року до канцелярії суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи за для надання часу для підготовки пояснень на відзиви на апеляційну скаргу і доповнення до них.

Суд апеляційної інстанції вважає, що зазначене клопотання задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

В даному випадку позивачем до клопотання не додано жодного доказу, що неможливість підготовки пояснень на відзиви на апеляційну скаргу і доповнення до них зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Окрім того, представнику позивача було роз`яснено про можливість приймати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що провадження у справі відкрито ще у квітні 2020 року, що є достатнім терміном для підготовки пояснень по справі.

Враховуючи викладене та те, що явка представника позивача не визнавалась судом обов`язковою, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що заява про відкладення розгляду справи є необґрунтованою та такою, яка задоволенню не підлягає.

19 серпня 2020 року від представника управління Пенсійного фонду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника управління.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, наполягала на тому, що рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська" є юридичною особою, .

Згідно умов Угоди про розстрочення погашення заборгованості №1/96 від 01 червня 2012 року (а.с. 13-14 т. 1) Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» в особі Генерального директора Колесніченко Є.А., діючого на підставі Статуту, та Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі, в особі начальника Гулана О.Б., діючого на підставі Положення, уклали Угоду про наступне:

1. Сторона 1 підтверджує, що заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 20 764 475,61 грн. підлягає відшкодуванню на користь Сторони 2, що підтверджується актом звірки від 21 травня 2012 року, підписаного сторонами.

2. Сторона 1 та Сторона 2 дійшли угоди про розстрочку погашення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в розмірі 20 764 475,61 грн.

3. Сторона 1 зобов`язується виконати зобов`язання перед Стороною 2 по погашенню заборгованості в розмірі 20 764 475,61 грн. протягом 60 місяців після підписання даної Угоди.

4. Виконання зобов`язання Стороною 1 по в платі зазначеної суми буде здійснюватись відповідно до обов`язкового для виконання графіку розстрочки погашення заборгованості, який є невід`ємною частиною даної угоди.

Відповідно претензії Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України №2 від 25 травня 2016 року про стягнення заборгованості за Угодою №1/96 від 01 червня 2012 року зазначено, що станом на 25 травня 2016 року згідно графіку погашення заборгованості до бюджету управління ПФУ за Угодою необхідно було перерахувати 16 446 575,61 грн., фактично перераховано суму в розмірі 9 317 227,19 грн. Станом на 25 травня 2016 року заборгованість по термінах сплати вересень 2014 року - травень 2016 року складає у сумі 7 129 348,42 грн. Тому, сума основного боргу ТДВ «Шахта «Білозерська» за Угодою складає 7 129 348,42 грн. (а.с. 25 т. 1).

За розрахунком боргу (а.с. 26 т. 1) по Угоді товариство станом на 25 травня 2016 року за період червень 2012 року - травень 2016 року нараховано до відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій на суму 16 446 575,61 грн., сплачено - 9 317 227,19 грн., сума боргу, що виникла у періоді вересень 2014 року - травень 2016 року (терміни сплати згідно розрахунком по угоді) складає 7 129 348,42 грн.

У зв`язку з несплатою заборгованості по сплаті суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах у розмірі за списком № 1 розстрочених, але не сплачених товариством позивач, який діє в інтересах Пенсійного фонду звернувся до суду з даним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з Товариства суму боргу суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій за Списком № 1, що підтверджується належними доказами по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

У відповідності до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

За змістом п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-ХІІ. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності зазначеним Законом.

Згідно абз. 4 п.п. 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до ПФУ плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за Списком № 1, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Пенсійного фонду України № 21-1 від 19 грудня 2003 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663 (далі - Інструкція № 21-1).

Згідно з п. 6 Інструкції № 21-1, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірах, зокрема, для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у розмірі 100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених.

За приписами п. 6.4 вказаної Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Відповідно до п. 6.7 Інструкції № 21-1, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що із набранням чинності Законом № 1058-IV (з 1 січня 2004 року) витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на підставі пункту "а" частини першої статті 13 Закону № 1788-XII особам, які були зайняті на роботах за Списком № 1, покриваються підприємствами та організаціями. Обов`язок підприємств та організацій з відшкодування понесених ПФУ після 1 січня 2004 року витрат на виплату і доставку зазначених пенсій не пов`язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу.

Як вбачається з матеріалів справи, фактично позов подано у зв`язку з невиконанням Угоди про розстрочення погашення заборгованості №1/96 від 01 червня 2012 року (а.с. 13-14 т. 1).

Доводи апелянта, що угода є недійсною, оскільки представник відповідача, який укладав угоду № 1/96 не мав на то повноважень, на думку суду апеляційної інстанції є незмістовними, оскільки вона підписана Генеральним директором Колесніченко Є.А., діючого на підставі Статуту, що є достатнім доказом наявності повноважень на підписання, зокрема, вказаної угоди.

При цьому, вищевказана угода була предметом розгляду Господарського суду Донецької області у справі № 905/954/17 та Донецького окружного адміністративного суду у справі № 805/1363/17, які дійшли висновку що угода є первинним документом, на підставі кого виникає обов`язок щодо відшкодування витрат на доставку та виплату пенсій (а.с. 121-123, 155-158 т. 3).

Відтак, сума фактичних витрат та доставку пенсій призначених відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України від 05 листопада 2011 року № 1788 «Про пенсійне забезпечення» (за Списком № 1), вказана в угоді є узгодженою та підлягає виплаті.

Посилання апелянта, що ця угода не є належним та допустимим доказом у справі на думку суду апеляційної інстанції є незмістовною, з огляду на положення ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з висновків судової експертизи, а саме:

На вирішення судового експерта-економіста поставлені наступні питання:

- чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах Добропільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області розмір заборгованості ТДВ «Шахта «Білозерська» за доставку та виплату пільгових пенсій за Списком №1 у розмірі 7129348,42 грн., з урахуванням норм Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затверджена Постановою Правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1;

- в разі часткового підтвердження заявленої до відшкодування суми визначити в якій сумі позовні вимоги підтверджуються та за який період.

02 грудня 2019 року на адресу суду надійшов висновок судової економічної експертизи №221/26 від 25 листопада 2019 року (а.с. 1-14 т.4).

В результаті дослідження документальної обґрунтованості розрахунку суми відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 1 за період з 01 вересня 2010 року по 31 грудня 2011 року в сумі 7 129 348,42 грн., з урахуванням норм Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1, експерту виявилось можливим документально обґрунтувати розмір заборгованості ТДВ «Шахта «Білозерська» за виплату та виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №1 за вказаний період, з урахуванням первинних документів щодо фактичної виплати пенсій (витягів з відомостей, відривними талонами на зарахування пенсій на карткові рахунки пенсіонерів), в загальній сумі 5 732 846,91 грн., у тому числі:

- за період вересень-грудень 2010 року в сумі 1 112 027,75 грн.;

- за 2011 в сумі 4 620 819,16 грн.

Розбіжності даних дослідження з даними УПФУ до зменшення на загальну суму 1 396 501,51 грн. (5 732 846,91 - 7 129 348,42) виникли внаслідок:

- розбіжностей за результатами співставлення даних розрахунків УПФУ заборгованості у розрізі виплат пенсіонерам (додаткові матеріали) та заявлених уточнених позовних вимог за період з 01 вересня 2010 по 31 грудня 2011 року в сумі 7 129 348,42 грн. на загальну суму до зменшення (-) 383 650,10грн. (6 745 698,32 - 7 129 348,42);

- розбіжностей за результатами співставлення первинних документів щодо фактичної виплати пенсій (витягів з відомостей, відривних талонів на зарахування пенсій на карткові рахунки пенсіонерів) з даними розрахунків УПФУ заборгованості у розрізі виплат пенсіонерам (додаткові матеріали) на загальну суму до зменшення (-) 1 012851,41грн., в т.ч.:

- за період вересень-грудень 2010р. в сумі (-) 38 254,93грн. (1 112 027,75 - 1 150 282,68) по 108-и пенсіонерам;

- за 2011р. в сумі (-) 974 596,48грн. (4 620 819,16 - 5 595 415,64) по 142-х пенсіонерам.

Які виникли внаслідок того, що:

- внаслідок надання на дослідження матеріалів не у повному обсязі, а саме: часткової відсутності розпоряджень УПФУ про призначення пенсії (або надання їх поганих копій), витягів з відомостей на зарахування пенсій на карткові рахунки пенсіонерів, відривних талонів від відомостей на виплату пенсії, довідок про виплату пенсій;

- внаслідок того, що у розрахунках суми відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 1.

за період вересень-грудень 2010р. наведена (Додаток № 2): за рядком 23 - сума заборгованості 8016,56грн. за пенсіонером ОСОБА_1 , за рядком 25 - сума заборгованості 10706,00грн. за пенсіонером ОСОБА_2 , за рядком 27 - сума заборгованості 10251,00грн. за пенсіонером ОСОБА_3 , за рядком 28 - сума заборгованості 559,32грн. за пенсіонером ОСОБА_4 , за 2011р. (Додаток № 3):

за рядком 94 - сума заборгованості 6989,56грн. за пенсіонером ОСОБА_5 , за результатами дослідження яких встановлено завищення заборгованості на суму 10118,05грн. (2231,52+5001,28+2604,80+167,35+113,10), яке виникло внаслідок пред`явлення до сплати сум відшкодування пільгових пенсій після дати набуття особами права на пенсію за віком, згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ від 09.07.2003р., з 28.11.2010р„ 04.11.2010р., 30.11.2010р., 24.11.2010р., 28.04.2011р. відповідно;

- внаслідок того, що у розрахунках сум відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 1 за період вересень 2010р.

- грудень 2011 року пред`явлено до сплати суми відшкодування пільгових пенсій у періодах після дати (місяця) смерті пенсіонерів:

за пенсіонером ОСОБА_6 (ряд. 136, Додаток № 3) у сумі 1017,18грн.; за пенсіонером ОСОБА_7 (ряд. 143, Додаток № 3) у сумі 3925,24грн.; за пенсіонером ОСОБА_8 (ряд. 179, Додаток № 3) у сумі 542,71грн.;

- згідно з додатком № 6 (Розрахунком фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення») УПФУ в Старосинявському районі Хмельницької області за квітень 2011р. (т.2, арк.55), розпорядженням УПФУ про призначення пенсії, розрахунком стажу, довідкою про підтвердження трудового стажу (додаткові матеріали) ОСОБА_9 (ряд. 487 Додаток №3) має право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2, що не є предметом дослідження у поставлених на вирішення експерту питаннях.

Додатково експерту виявилось можливим обґрунтувати розмір заборгованості ТДВ «Шахта «Білозерська» за виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 за період з 01 вересня 2010 по 31 грудня 2011 року, з урахуванням первинних документів щодо фактичної виплати пенсій та Довідок УПФУ про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії, в сумі 5 961 536,40грн.

Проте, оскільки довідки Управління про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії, що надані на дослідження експерту, не є первинними у розумінні ст. 9 Закон України від 16 липня 1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704 та носять довідковий характер експерту виявилось можливим документально обґрунтувати розмір заборгованості ТДВ «Шахта «Білозерська» у розмірі 5 732 846,91 грн.

Отже, згідно висновку експерта №221/26, розмір заборгованості ТДВ «Шахта «Білозерська» з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (за списком №1) за період з 01 вересня 2010 року по 31 грудня 2011 року складає 5 732 846,91 грн.

Апелянтом висновки експерта що до фактичної виплати пенсіонерам пенсії в вищезазначеному розмірі не спростовано та не надано обґрунтувань в апеляційній скарзі.

Згідно частини 1 статті 101 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.

Суд при прийнятті рішення враховує висновок судової економічної експертизи, оскільки експертом при дослідженні наданих документів застосовувались методи документальної перевірки та співставлення документів згідно з методикою "Методи, способи та прийоми, які використовуються при проведенні судово-економічних експертиз".

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги висновки судової експертизи та вважає їх обґрунтованими.

При цьому, суд апеляційної інстанції не бере до уваги посилання апелянта на те, що розрахунки фактичних виплат та доставку пенсій не були направлені відповідачу, з огляду на те, що такі розрахунки були предметом дослідження судової експертизи та визнані належними доказами по справі.

Незгода апелянта з направленими на його адресу розрахунками до уваги судом не приймаються, оскільки розрахунки органів Управління Пенсійного фонду України фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій є узгодженими з моменту їх отримання відповідачем і обов`язковими для виконання.

Отримавши розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV в частині пенсій, призначених відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення", не надавши на них до управління заперечень та не оскарживши розрахунки в суді, відповідач фактично узгодив їх.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в усіх розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пенсій є дата, з якої призначено пенсію працівнику, дата досягнення ним пенсійного віку, стаж необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах та стаж роботи на даному підприємстві, що враховано при обчисленні плати.

При цьому, суд ще раз наголошує, що стягнення сум на виплату та доставку пенсій за Списком № 1 було обумовлено не виконанням Угоди про розстрочення боргу по цим зобов`язанням, яка не визнана в судовому порядку недійсною.

Інших доводів апелянтом не наведено.

Згідно п. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів сплати заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (за списком №1) за період з 01 вересня 2010 року по 31 грудня 2011 року в сумі 5 732 846,91 грн. матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, відсутність доказів щодо сплати заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року у справі № 805/5045/16-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 19 серпня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 серпня 2020 року.

Судді Т.Г.Арабей

Т.Г. Гаврищук

Г.М. Міронова