Справа № 524/379/20
Суддя: Андрієць Д. Д.
Дата ухвалення: 2020-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №524/379/20
Провадження №2-а/524/82/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого - судді Андрієць Д.Д., розглянувши у письмовому провадженні в м.Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Котвицького Олексія Станіславовича, третя особа Батальйон патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову серії ДП18 №682447 від 09 січня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 09.01.2020 відносно нього була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №682447 за ч.2 ст.122 КУпАП за те що він, керуючи транспортним засобом, не подав сигнал світловим покажчиком відповідного напрямку при зміні руху. З постановою він не згоден та вважає її такою, що підлягає скасуванню, оскільки ПДР України він не порушував. Вважає, що він продовжив рух по головній дорозі не змінюючи напрямок руху, відповідно до горизонтальної розмітки, а тому не повинен був вмикати світловий покажчик повороту відповідного напрямку. Вказав, що обов`язок вмикати світловий покажчик повороту виникає лише у випадках вчинення водієм маневрів.

В судове засідання позивач не з`явився, його неявка не є перешкодою для розгляду справи.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач, інспектор 3 роти Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Котвицький О.С., в своєму відзиві на позов зазначив, що 09.01.2020 ним було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №682447 за те, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, виконуючи маневр повороту праворуч, не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив п.п.9.2 б ПДР України. Вважає, що постанова є правомірною, ним не було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення були враховані пояснення водія, відповідно до яких він не заперечував факт не увімкнення світлового покажчика повороту. Зазначив, що сторонами не заперечується факт наявності на вул.Бетонній перед перехрестям з вул.Гранітною дорожнього знаку 2.3 «Головна дорога» з табличкою 7.8 «Напрямок головної дороги». Вказана табличка застосовується із знаками 2.1-2.3 для позначення напрямку головної дороги на перехресті, де вона змінює всій напрямок.

ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ

Представник Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП проти задоволення позову заперечував, про що надіслав суду пояснення. Звертав увагу на те, що процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення не була порушена інспектором. На думку представника третьої особи, підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення немає.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

09 січня 2020 року інспектором 3 роти Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Котвицьким О.С., була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №682447, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

В постанові зазначено, що 09.01.2020 о 17:18 в м.Кременчук, перехрестя вул..Бетонна та вул..Гранітна, водій керуючи транспортним засобом, виконуючи маневр повороту праворуч, не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку руху, чим порушив п.9.2 б ПДР України.

НОРМАТИВНЕ ОБҐРУНТУВАННЯ

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.9.2 б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

В п.1.10 ПДР України визначено, що головна дорога - дорога з покриттям відносно ґрунтової або та, що позначається знаками 1.22, 1.23.1-1.23.4 і 2.3. Наявність на другорядній дорозі покриття безпосередньо перед перехрестям не прирівнює її за значенням до перехрещуваної; маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом;

Дорожній знак 2.3 "Головна дорога" має таке значення - надається право першочергового проїзду нерегульованих перехресть. Знаки 2.1-2.3, 2.5 і 2.6 встановлюються безпосередньо перед перехрестям або вузькою ділянкою дороги, крім того, знак 2.3 на початку, а знак 2.4 - в кінці головної дороги. Знак 2.3 - з табличкою 7.8 обов`язково повторюється перед перехрестям, на якому головна дорога змінює свій напрямок.

Табличка 7.8 "Напрямок головної дороги" показує напрямок головної дороги на перехресті.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

ОЦІНКА СУДУ

Суд відзначає, що згідно ст.77 КАС України в даній справі обов`язок доказування правомірності прийнятого рішення покладається на відповідача.

На підтвердження правомірності прийнятого рішення відповідачем надано суду відеозапис, здійснений нагрудною камерою інспектора. Суд відзначає, що на вказаному відеозаписі зафіксовано те, що позивач, проїжджаючи перехрестя вул. Бетонної та вул. Гранітної в м.Кременчуці, не увімкнув покажчик відповідного напрямку руху.

Вказана обставина також не заперечувалась позивачем, ані в позовній заяві, ані в поясненнях наданих на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Фактично в даній справі між сторонами виник спір з приводу того, чи здійснив позивач маневр чи ні.

Для забезпечення безпеки дорожнього руху ПДР України передбачена вимога, яка зобов`язує водіїв проінформувати інших учасників дорожнього руху про початок виконання будь-якого маневру, незалежно від місця виконання маневру, плавності виконання маневру і віддаленості інших учасників дорожнього руху, а також від того, по який дорозі рухається транспортний засіб (по головній чи по другорядній).

З наданих позивачем фотознімків та з досліджуваного судом відеозапису вбачається, що перед перехрестям вул. Бетонної та вул.Гранітної, по вул.Бетонній встановлено дорожній знак 2.3 «Головна дорога» із табличкою 7.8. Тобто, вказаний дорожній знак із табличкою інформує водія про те, що головна дорога буде змінювати свій напрямок.

В п.1.10 ПДР України зазначено, що перехрестя це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. В.16.14 ПДР України визначено, що якщо головна дорога на перехресті змінює напрямок, водії транспортних засобів, які рухаються по ній, повинні керуватися між собою правилами проїзду перехресть рівнозначних доріг.

Наказом Держстандарту України від 3 червня 2002 року №326 затверджений ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» (далі - ДСТУ), який поширюється на дорожні знаки, призначені для інформування учасників дорожнього руху щодо умов і режимів руху на дорогах і вулицях (далі - дорогах), а також правила їх застосування на усіх дорогах, що експлуатуються та будуються.

В п. 10.9.12 ДСТУ визначено, що табличка 7.8 «Напрямок головної дороги» повинна застосовуватись із знаками 2.1-2.3, щоб зазначити напрямок головної дороги на перехресті, де вона змінює свій напрямок.

Аналізуючи зміст ПДР України та ДСТУ, суд відзначає, що розміщення дорожнього знаку 2.3 з табличкою 7.8 вказує на те,. що головна дорога змінює свій напрямок руху.

Тобто, проїжджаючи ділянку дороги на яку розповсюджується дія знаку 2.3 з табличкою 7.8, на переконання суду, водій зобов`язаний проінформувати інших учасників дорожнього руху про напрямок свого руху, тобто про вчинення маневру.

Суд наголошує на тому, що позивач, проїжджаючи перехрестя вул. Бетонної та вул.Гранітної мав декілька варіантів для подальшого руху, тому здійснюючи маневри та повертаючи в потрібну сторону, позивач зобов`язаний показати свій напрямок іншим учасникам дорожнього руху світловим покажчиком повороту відповідного напрямку.

За таких обставин, не дивлячись на те, що позивач продовжив рух по головній дорозі, суд вважає, що останній не виконав вимоги п.9.2 б ПДР України, який зобов`язує водіїв вмикати світлові покажчики відповідного напрямку руху перед вчиненням маневру.

Враховуючи наведені висновки суду, доводи позивача про те, що він не зобов`язаний був вмикати світловий покажчик повороту відповідного напрямку, суд вважає необґрунтованими.

Суд звертає увагу, що процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач не оскаржував.

Відтак, позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 6, 10, 14, 241-246, 255, 286, 293 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора 3 роти Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Котвицького Олексія Станіславовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Д.Андрієць