Справа № 200/100/20-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2020-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року справа №200/100/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

за участю секретаря судового засідання Сухова М.Є.,

представників позивача Мисника В.М.,Сильченко О.В., Вишневського Є.М.,

представника відповідача Пономарьова А.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року у справі № 200/100/20-а (головуючий І інстанції Стойка В.В. ) за позовом Комунального автотранспортного підприємства 052810 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 20.09.2019 року №.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про безпідставність висновків, викладених в акті перевірки податкового органу, на підставі якого прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам та суперечать вимогам чинного законодавства України. Внесення уточнень до декларації з податку на прибуток за 2016 рік позивачем зроблено не самостійно, а на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.11.2018 року у справі №0540/6981/18-а, яким встановлено інший коригуючий коефіцієнт екологічного податку, у зв`язку з чим змінився розмір задекларованого раніше та сплаченого податку на прибуток за 2016 рік. Вважає протиправним застування податковим органом до спірних правовідносин п. 50.1 ст. 50 та п. 120.2 ст. 120 Податкового кодексу України.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № від 20.09.2019 року.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не врахування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволені позовних вимог.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що стаття 50 «Внесення змін до податкової звітності» та ст. 129 «Пеня» Податкового кодексу України не передбачають виключень щодо не відображення в декларації штрафних санкцій та пені при збільшенні податкового зобов`язання минулих податкових періодів на підставі додатку ВІІ за рішенням суду.

Таким чином, позивачем порушено п.п. 50.1 а) п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України та не відображено суму штрафу при відображенні недоплати в звітній новій податковій декларації з податку на прибуток підприємства за І півріччя 2019 року (реєстраційний № від 05.08.2019), якою збільшено податкове зобов`язання за 2016 рік на 204981,00 грн.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Комунальне автотранспортне підприємство 052810 зареєстроване в якості юридичної особи, ідентифікаційний код 05448946, місцезнаходження: 84303, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Охтирська, 235.

Головним управлінням ДПС у Донецькій області проведено камеральну перевірку податкової декларації з податку на прибуток Комунального автотранспортного підприємства 05281 за 1 півріччя 2019 року, за результатами якої складено акт перевірки № 1/05-99-52-04/05448946 від 28.08.2019 року (а.с. 66-67).

Під час перевірки відповідачем встановлено не визначення позивачем штрафу у розмірі п`яти відсотків та пені при відображені недоплати в додатку ВП до декларації з податку на прибуток та відповідно у рядках 28 та 29 декларації з податку на прибуток на 1 півріччя 2019 року від 05.08.2019 № в порушення вимог , визначених п. 50.1 ст. 50 та пп. 129.1.3 п.129.1 ст. 129 Податкового кодексу України.

Відповідальність за невиконання вимог передбачених абзацом третім-п`ятим п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України, щодо умов самостійного внесення змін до податкової звітності передбачена п. 120. ст. 120 Податкового кодексу України.

Позивачем на акт перевірки Головного управління ДПС у Донецькій області від 11.09.2019 року № 2064-02 до відповідача надані заперечення в яких позивач просив прийняти обґрунтоване рішення (а.с. 68).

Листом Головного управління ДПС у Донецькій області від 19.09.2019 року №4484/10/05-99-52-04 позивачу надана відповідь, в якій зазначено, що акт перевірки складений відповідно до вимог чинного законодавства та є правомірним (а.с. 71).

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийняте податкове повідомлення-рішення від 20.09.2019 року № про застосування штрафних фінансових санкцій на суму 10 249,00 грн на підставі п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України (а.с. 14).

Рішенням ДПС України від 02.12.2019 року за № 11472 позивачу відмовлено у задоволені скарги та спірне податкове повідомлення-рішення залишено без змін (а.с. 16).

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки позивач діяв у відповідності до приписів Податкового кодексу України, ведення обліку доходів та витрат, обчислення та сплата податків є обов`язком позивача, який би був порушений у разі не надання уточнюючого розрахунку з податку на прибуток. Відповідачем не доведено, що уточнюючий розрахунок з податку на прибуток за 2016 рік розрахований та наданий у зв`язку з помилкою, яку допущено позивачем.

Оцінка суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України (надалі ПК України) є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

За приписами пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. 61.1 ст. 61 ПК України, ст. 94 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Судами встановлено, що підставою для проведення відповідачем перевірки та прийняття спірного податкового повідомлення-рішення стало не визначення позивачем суми штрафу (5 %) та пені в уточненому розрахунку податкових зобов`язань з податку на прибуток за 2016 рік у податковій декларації про прибуток за перший квартал 2019 року відповідно до вимог п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України.

Пунктом 46.1. ст. 46 ПК України визначено, що податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п.п. 49.18.1-49.18.3 п 49.18. ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до п. 50.1. ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 жовтня року, наступного за звітним;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до п. 120.2. ст. 120 ПК України невиконання платником податків вимог, передбачених абзацами третім - п`ятим пункту 50.1 статті 50 цього Кодексу, щодо умов самостійного внесення змін до податкової звітності тягне за собою накладення штрафу у розмірі 5 відсотків від суми самостійно нарахованого заниження податкового зобов`язання (недоплати).

Таким чином, штраф в розмірі 5% застосовується у разі настання наступних умов: по-перше наявність помилки, зробленої платником податку у податковій декларації у минулих періодах, по-друге самостійне її виправлення у наступних податкових періодах шляхом надання уточнюючого розрахунку.

Судами встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між сторонами існувало спірне питання щодо розміру коригуючих коефіцієнтів до ставок екологічного податку, яке було вирішено в судовому порядку Донецьким окружним адміністративним судом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі № 805/2472/17-а від 19.02.2018 року скасовано податкове повідомлення-рішення, яким позивачу донараховано податкових зобов`язань на суму 5 162 389,64 грн та застосовано штраф у розмірі 1 290 597,41 грн з підстав неправомірного застосування коригуючих коефіцієнтів до ставок екологічного податку

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі № 805/4194/17-а від 26.07.2018 року скасовано податкові повідомлення-рішення про донарахування позивачу штрафу у розмірі 293 994,93 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі 0540/6981/18 від 19.11.2018 року зобов`язано ГУ ДФС України в Донецькій області відобразити в інтегрованій картці позивача сплачені ним кошти за помилково задекларованими уточнюючими податковими деклараціями екологічного податку за 2014-2016 роки в якості надмірно сплачених.

Зазначені судові рішення набрали законної сили.

При цьому, судом було встановлено, що не погоджуючись з розміром коригуючих коефіцієнтів екологічного податку, позивач виконував податкові зобов`язання, в тому числі, з податку на прибуток за 2016 рік в повному обсязі.

Рішень з питань визначення сум податкових зобов`язань з податку на прибуток за 2016 рік з боку податкового органу не приймалось

У зв`язку з набранням законної сили рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі 0540/6981/18 від 19.11.2018 року, яким змінено розмір коригуючи коефіцієнтів до ставок екологічного податку, в тому числі за 2016 рік, змінились показники податку на прибуток.

З урахуванням вказаних змін, які відбулися на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі 0540/6981/18 від 19.11.2018 року позивачем у декларації за перший квартал 2019 року було надано уточнюючий розрахунок з податку на прибуток за 2016 рік, в якому було задекларовано збільшення податкового зобов`язання у сумі 204981 грн.

Докази, які б підтверджували помилковість первинних розрахунків з податку на прибуток, які надавались позивачем в 2016 році відповідачем не надано.

Таким чином, відповідачем не доведено, що уточнюючий розрахунок з податку на прибуток за 2016 рік був розрахований та наданий у зв`язку помилкою, зробленою платником податку у податковій декларації у минулих періодах. Оскільки вказаний уточнюючий розрахунок був поданий у зв`язку із зміною коригуючих коефіцієнтів до ставок екологічного податку, які відбулися на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі 0540/6981/18 від 19.11.2018 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позивач, надаючи уточнюючий розрахунок з податку на прибуток за 2016 рік не самостійно виправляв допущену ним особисто помилку, а приводив у відповідність дані своєї податкової звітності, які змінились, у зв`язку зі змінами коригуючих розрахунків ставок екологічного податку на підставі рішень Донецького окружного адміністративного суду.

Отже, відсутні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій на підставі п. 50.1. ст. 50 та п. 120.2. ст. 120 ПК України.

Суд не приймає посилання апелянта, що стаття 50 «Внесення змін до податкової звітності» та ст. 129 «Пеня» Податкового кодексу України не передбачають виключень щодо не відображення в декларації штрафних санкцій та пені при збільшенні податкового зобов`язання минулих податкових періодів на підставі додатку ВІІ за рішенням суду, оскільки Податковий кодекс України передбачає тільки випадок самостійного вчинення помилок, їх самостійного виявлення (у тому числі за результатами електронної перевірки), та самостійного їх коригування.

Крім того, відповідно до п. 56.21 ст. 56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Отже є протиправним та підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 20.09.2019 року №.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року у справі № 200/100/20-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року у справі № 200/100/20-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 18 серпня 2020 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 18 серпня 2020 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв