Справа № 2140/1424/18
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2020-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2020 р.м.ОдесаСправа № 2140/1424/18

Категорія: 6.2.1

Головуючий в 1 інстанції: Попов В. Ф.

Час і місце ухвалення: 11:43 год.,м. Херсон

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук`янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

при секретарі - Черкасовій Є. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, 3-тя особа: Херсонська міська рада про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, 3-тя особа: Херсонська міська рада про визнання протиправною бездіяльність щодо не скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0469 га, що знаходиться під ним. Межа земельної ділянки АДРЕСА_2 проходить по стіні цього житлового будинку та виключає можливість його обслуговування. За стіною проходить газопровід до будинку та лічильник. Для належного обслуговування житлового будинку, газопроводу необхідно мати доступ до нього шляхом виділення земельної ділянки площею 12 кв.м., вздовж стіни. Перешкодою цьому є відведення земельної ділянки в натурі та присвоєння їй кадастрового номера по АДРЕСА_2 , без оформлення на неї речових прав у відповідності до норм Земельного кодексу України. Це стало причиною відмови у погоджені та затвердженні проекту землеустрою виготовленого відповідно до чинного законодавства. Позивач посилається на ЗУ "Про державний земельний кадастр", Порядок ведення Державного земельного кадастру та вважає, що за відсутності реєстрації речових прав на сформовану земельну ділянку протягом одного року з дня здійснення реєстрації земельної ділянки, державна реєстрації скасовується. Відповідач не вчиняє дій по скасуванню цієї реєстрації, що є протиправним.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області щодо не скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0946.

Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0946.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 704,80 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що судом першої інстанції при задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 фактично порушено право апелянта на користування земельною ділянкою. При цьому судом не залучено у якості третіх осіб сторін, на права яких може вплинути оскаржуване рішення, що є порушенням принципу диспозитивності та змагальності сторін. Також, апелянтом зазначено, що судом першої інстанції не встановлено наявність чи відсутність вини апелянта щодо не проведення реєстрації речового права на земельну ділянку та не встановлено, якими саме документами підтверджується та в чому полягає така вина. Водночас наголошує, що за наявності порушеного права позивачки в користуванні земельною ділянкою, даний спір є спором про право і не підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину та договору дарування ОСОБА_2 з 2001 року стала власником 1/2 , а з 2012 р. всього житлового будинку та земельної ділянки на якій він розташований по АДРЕСА_1 .

Відповідно до проекту землеустрою, іншої технічної документації, що знаходиться в матеріалах справи, стіна житлового будинку позивачки проходить по межі земельної ділянки АДРЕСА_2 , яка відведена в натурі, є зареєстрованою та їй присвоєно кадастровий номер.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 07.11.2013 року у справі № 667/5548/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , Управління Держземагенства у м. Херсоні, Херсонської регіональної філії ДП "Центр ДЗК", Херсонської міської ради, третя особа ОСОБА_5 про вилучення земельної ділянки - відмолено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

12 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Херсонської міської ради із заявою про надання в оренду прилеглої земельної ділянки площею 0,0012 га, що не надана в користування іншим особам та необхідна для обслуговування належного на праві власності житлового будинку по АДРЕСА_1 , а також просила дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки в оренду.

07.07.2016 р. рішенням Херсонської міської ради ОСОБА_2 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою у зв`язку з наявністю на заявленій земельній ділянці сторонніх землекористувачів.

Рішенням Херсонського міського суду від 14.12.2016 року по справі №766/9709/16-а визнано протиправним та скасовано п. 2.3 рішення Херсонської міської ради від 07.07.2016 року про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та і споруд по АДРЕСА_1 .

У зв`язку з тим, що у встановлений місячний строк (враховуючи рішення суду) міською радою не було розглянуто зазначену вище заяву та не вирішено питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою чи відмову в дозволі, у відповідності до ч. 3 ст. 123 ЗК України ОСОБА_2 було замовлено розроблення документації із землеустрою у ПП НВФ "Нові технології - ГІС", про що позивач письмово повідомила Херсонську міську раду, додавши до повідомлення примірник укладеного договору на виконання робіт.

Розроблений проект землеустрою, після усунення недоліків наданий повторно розробником у встановленому порядку на погодження до органів Держгеокадастру.

Проте, згідно з цим повторним висновком Міськрайонного управління у Нікопольському районі та м. Нікополі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 28.02.2017р. №1993/82-17 в погодженні проекту землеустрою знов було відмовлено.

Підставою для відмови у погоджені стало те, що згідно з Довідкою про присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці без правовстановлюючих документів та з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.05.2016 р. № НВ-016, земельна ділянка площею 0,0012 га щодо якої розроблено проект землеустрою про відведення в оренду, увійшла до складу сформованої у 2013 році земельної ділянки площею 0,0413 га по АДРЕСА_2 . Державна реєстрація цієї сформованої земельної ділянки здійснена 30 грудня 2013 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі з присвоєнням кадастрового номеру :01:001:0946.

Станом на момент звернення до суду та на день розгляду справи, речових прав на вказану земельну ділянку за власниками домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 не зареєстровано.

ОСОБА_2 неодноразово зверталась до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області із заявами про скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий №:01:001:0946 з підстав відсутності зареєстрованих на неї речових прав протягом більше року, але отримувала відмову у зв`язку з неможливістю здійснення скасування з технічних підстав, що підтверджується листами Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 12.04.2017р. №31-21-0.202-2974/2-17 і від 24.11.2017р. №31-21-0.202-8929/2-17.

Бездіяльність відповідача щодо не скасування державної реєстрації вищезазначеної земельної ділянки і є предметом позову ОСОБА_2 з метою усунення перешкод щодо виділення їй зазначеної площі землі.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення по справі виходив з того, що у разі коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, державна реєстрація земельної ділянки скасовується та скасовується її кадастровий номер.

При цьому вказав, що саме скасування державної реєстрації усуває перешкоди для повторного розгляду питання про розробку, погодження проектів землеустрою спірної земельної ділянки не тільки позивачки, а й інших суміжних землекористувачів, з урахуванням інтересів усіх, оскільки іншого способу захисту порушеного права позивачки суд не вбачає.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Вимогами у цій справі є визнання протиправною бездіяльність щодо не скасування державної реєстрації земельної ділянки у зв`язку з відсутністю оформлення на неї речових прав у відповідності до норм Земельного кодексу України, що пов`язане з порушенням прав позивача на земельну ділянку (належного обслуговування житлового будинку) іншими особами мешканцями будинку АДРЕСА_2 , яким відведено земельну ділянку в натурі та присвоєно їй кадастровий номер.

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість, однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень.

Визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не скасування державної реєстрації земельної ділянки здійсненої 30 грудня 2013 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі громадянам ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з присвоєнням кадастрового номеру :01:001:0946 є по суті захистом прав позивача на земельну ділянку від їх порушення іншими особами, за якими зареєстровано право щодо того ж самого нерухомого майна, на яке позивачка хоче отримати дозвіл (виділення земельної ділянки площею 12 кв.м., вздовж стіни) для обслуговування будинку.

Апелянт фактично обґрунтував вимоги наявністю спору про користування земельною ділянкою, що знаходиться у фактичному користуванні апелянта та межує з позивачем.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що спір про скасування державної реєстрації земельної ділянки має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, яка є фактичним користувачем такої ділянки.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Одним зі способів захисту цивільного права є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини першої статті 16 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Як вбачається із матеріалів справи справі, земельна ділянка площею 0,0012 га щодо якої розроблено проект землеустрою про відведення в оренду, увійшла до складу сформованої у 2013 році земельної ділянки площею 0,0413 га по АДРЕСА_2 . Державна реєстрація цієї сформованої земельної ділянки здійснена 30 грудня 2013 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі з присвоєнням кадастрового номеру :01:001:0946.

У справі, яка розглядається, позивач мотивувала вимоги своєї позовної заяви тим, що вона є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0469 га, що знаходиться під ним. Межа земельної ділянки АДРЕСА_2 проходить по стіні цього житлового будинку та виключає можливість його обслуговування. За стіною проходить газопровід до будинку та лічильник. Для належного обслуговування житлового будинку, газопроводу необхідно мати доступ до нього шляхом виділення земельної ділянки площею 12 кв.м., вздовж стіни. Перешкодою цьому є наявність на заявленій земельній ділянці сторонніх землекористувачів та відведення земельної ділянки в натурі та присвоєння їй кадастрового номера по АДРЕСА_2 , без оформлення на неї речових прав у відповідності до норм Земельного кодексу України Це стало причиною відмови у погоджені та затвердженні проекту землеустрою виготовленого відповідно до чинного законодавства

Позивач стверджує, що оскаржувана бездіяльність відповідача щодо не скасування державної реєстрації земельної ділянки з присвоєнням їй кадастрового номера є порушенням вимог чинного законодавства, при цьому така бездіяльність порушує її права та законні інтереси на розробку проекту землеустрою про відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування житлового будинку.

Аналіз зазначених фактичних обставин справи дає підстави вважати, що оскаржуваній бездіяльності відповідача щодо не скасування державної реєстрації земельної ділянки передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне, а саме між позивачем ОСОБА_2 та апелянтом ОСОБА_1 яка є користувачем сформованої у 2013 році земельної ділянки площею 0,0413 га по АДРЕСА_2 . Державна реєстрація цієї сформованої земельної ділянки здійснена 30 грудня 2013 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі з присвоєнням кадастрового номеру :01:001:0946.

Отже, оскільки у цих спірних правовідносинах існує спір про право щодо суміжного землекористування у межах розгляду справи в порядку цивільного провадження можуть бути розв`язані й питання, пов`язані з державною реєстрацією земельної ділянки з присвоєнням їй кадастрового номера.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що спірні правовідносини мають приватноправовий характер, та цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

При цьому висновок суду першої інстанції, що саме скасування державної реєстрації усуває перешкоди для повторного розгляду питання про розробку, погодження проектів землеустрою спірної земельної ділянки не тільки позивачки, а й інших суміжних землекористувачів, з урахуванням інтересів усіх є помилковим, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не забезпечує його ефективний захист, так як залишається невирішений спір про право щодо суміжного землекористування , а отже не виконується основне завдання судочинства.

Наведені обставини у своїй сукупності є визначальними при вирішенні наведеного спору, через що решта доводів сторін не носить принципового характеру.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі за текстом - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що вказаний спір має розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки стосується захисту порушених, невизнаних чи оспорюваних прав позивача, що виникають із земельних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства

З урахуванням зазначених обставин та норм права, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції помилково розглянув справу в порядку адміністративного судочинства, тому ухвалене судове рішення підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі закриттю з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Керуючись ст.ст. 238, 308, 310, 319, 321, 322, 325, КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, 3-тя особа: Херсонська міська рада про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 20 серпня 2020 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова