Справа № 420/7712/20
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2020-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7712/20
УХВАЛА

18 серпня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до приватного виконавця Виконавчого округу в Одеській області Притуляк Валерія Миколайовича (65082, м. Одеса, вул. Гоголя, 19, оф. 1), третя особа ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), про визнання протиправними та скасування постанов, акту,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 22.10.2019 по виконавчому листу № 522/16047/18 про стягнення штрафу в сумі 1700 грн; визнати протиправною та скасувати постанову від 30.04.2020 по виконавчому листу № 522/16047/18 про стягнення штрафу в сумі 3400 грн; визнати акт від 21.11.2019 недійсним.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження за адміністративним позовом в частині визнання протиправним та скасування акту слід відмовити.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Акт, складений приватним виконавцем в ході здійснення дій з примусового виконання судового рішення не є тим рішенням суб`єкта владних повноважень, яке породжує певні правові наслідки для суб`єкта, спрямоване на регулювання тих чи інших відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. Акт може бути підставою для прийняття суб`єктом владних повноважень рішення (в даному випадку спірних постанов).

З огляду на викладене, дії по складанню акту, а також дії щодо виявлення порушень під час невиконання судового рішення не відповідають способу захисту в порядку адміністративного судочинства, оскільки безпосередньо не породжують публічно-правових наслідків, якими можуть бути відповідні постанови, прийняті на підставі дій приватного чи державного виконавця.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту прав, які він вважає порушеними, не відповідає законодавству, позаяк факт вчинення приватним виконавцем дій щодо складання акту та стверджувані в ньому обставини не спроможні порушити права особи та складаються виключно на реалізацію компетенції суб`єкта владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.170 КАС України про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене, у відкритті провадження по справі в частині вимог про визнання протиправним та скасування акту слід відмовити.

Крім того, дослідивши позовні матеріали, суд дійшов висновку, що пред`явлена позовна заява в іншій частині підлягає залишенню без руху, оскільки подана після закінчення строків, установлених законом для звернення до суду із даними вимогами.

Так, згідно з ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить поновити їй строк на звернення до суду із даними вимогами, зважаючи на те, що їх існування вона дізналася лише 08 липня 2020 року, проте не надає жодного доказу на підтвердження зазначеної обставини.

В свою чергу, згідно з ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Вирішуючи питання про поважність пропущеного строку для звернення із даними вимогами, суд враховує низку рішень Європейського суду з прав людини, в яких зазначено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Осман проти Сполученого Королівства" від 28.10.1998 зазначено, що обмеження не буде сумісним з п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., "якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою".

Існування процесуальних строків на оскарження судових рішень зумовлене вимогами щодо забезпечення швидкого та ефективного розгляду справ, дисциплінування поведінки учасників процесу. Саме тому закон передбачає різноманітні способи визначення проміжку часу, протягом якого такі учасники можуть здійснити свої процесуальні права.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Зі змісту пункту 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

За цих підстав Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).

Слід зазначити, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

При викладених вище обставинах, суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, адже сутність зазначеного інституту полягає в тому, що особа, яка звертається до суду за захистом порушеного права була не в змозі зробити це внаслідок незалежних від неї обставин, зокрема, якщо цьому перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Втім, наведені позивачем обставини пропуску ним строку на звернення до суду із даними вимогами таким критеріям не відповідають, оскільки не підтверджені жодним чином.

Отже позивачу відповідно до ст. 123 КАС України необхідно звернутися до суду з обґрунтованою заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даними вимогами, зазначивши інші причини, які перешкоджали вчасно звернутися до суду із даними вимогами та надати відповідні докази.

Крім того, в порушення вимог ч. 1 ст. 161 КАС України до позовної заяви не додано доказів сплати позивачем судового збору, який за подачу даного позову складає 840,80 грн за дві вимоги майнового характеру (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно з ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Отже позивачу відповідно до ст. 123 КАС України необхідно звернутися до суду з обґрунтованою заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даними вимогами, зазначивши інші причини, які перешкоджали вчасно звернутися до суду із даними вимогами.

Згідно з ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, враховуючи, що виявлені недоліки перешкоджають суду вирішити питання про відкриття провадження в адміністративній справі, керуючись ст. ст. 122, 123, 169, 170 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження по справі за її позовом до приватного виконавця Виконавчого округу в Одеській області Притуляк Валерія Миколайовича, третя особа ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування акту приватного виконавця від 21.11.2019.

Визнати неповажними підстави, викладені у заяві ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду із вимогами до приватного виконавця Виконавчого округу в Одеській області Притуляк Валерія Миколайовича, третя особа ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування постанов.

Позовну ОСОБА_1 до приватного виконавця Виконавчого округу в Одеській області Притуляк Валерія Миколайовича, третя особа ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування постанов - залишити без руху, надавши десятиденний строк на усунення недоліків.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в частині відмови у відкритті провадження шляхом подачі через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду; в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Завальнюк