Справа № 380/2839/20
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2020-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/2839/20 пров. № А/857/7320/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

з участю секретаря судового засідання Марцинковська О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року в справі №380/2839/20 (суддя Брильовський Р.М., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив: а) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не визначення та невиплати ОСОБА_1 станом на 01 січня 2020 року суми заборгованості, яка утворилась у результаті проведених виплат за період із 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року не у повному обсязі перерахованого із 01.01.2018 основного розміру пенсії та невжиття заходів по виплаті такої заборгованості;

б) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_1 розрахунок та виплату заборгованості по пенсії, яка утворилась станом на 01 січня 2020 року у результаті виплати за період із 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року не у повному обсязі перерахованого та встановленого із 01.01.2018 його основного розміру пенсії, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Рішенням від 10 червня 2020 року Львівський окружний адміністративний суд позов задовольнив частково.

Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року у розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 05.03.2019 по 04 вересня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року з врахуванням проведених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що Кабінет Міністрів України не вправі встановлювати відстрочку або розстрочку виплати пенсії, позбавляти особу частини перерахованої та встановленої пенсії, тобто змінювати часові межі виплати пенсії. Вказане можливе лише шляхом внесення відповідних змін чи доповнень до розділу VII Виплата пенсій Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», який, зокрема, не передбачає можливість сплати пенсії частинами у майбутньому та/або із застереженнями про наявність фінансування.

Вказане свідчить про те, що п.2 постанова КМ України №103 та постанови КМ України №804 суперечать положенням ст. ст. 52 та 55 Закону №2262-ХІІ та не повинні застосовуватися до спірних правовідносин.

Отже, до спірних правовідносин в силу приписів ч.3 ст.7 КАС України повинні застосовуватися приписи ст.ст. 52 та 55 Закону №2262-ХІІ і виплата пенсії позивачу в повному обсязі повинна була проводитися саме з 01 січня 2018 року, а не з 05 березня 2019 року.

Крім того, вказує на те, що ч.2 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Оскільки відповідачем здійснено з 01.01.2018 нарахування основного розміру пенсії в сумі 7990,50 грн, який виплачений не в повному обсязі, позивач має право на виплату заборгованості по пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому також не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та вважає, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Позивач у судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду заперечив вимоги апеляційної скарги та просить відмовити у її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області з 01.01.2018 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року: - з 01.01.2018 по 31.12.2018 виплата складає 50 % підвищення пенсії; - з 01.01.2019 по 31.12.2019 підвищення складає 75 % підвищення пенсії; - з 01.01.2020 - 100% підвищення пенсії.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не визначення позивачу станом на 01.01.2020 суми заборгованості, яка утворилась в результаті виплати за період із 01.01.2018 по 31.12.2019 не у повному обсязі перерахованого із 01.01.2018 основного розміру пенсії, тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що пенсійний орган правомірно здійснював виплату позивачу підвищення до пенсії в розмірах, встановлених постановою КМ України №103, яка була чинною до 04.03.2019. Проте з 05.03.2019 по 04.09.2019 така виплата повинна здійснюватися у 100% розмірі, оскільки з цієї дати вказана вище постанова втратила чинність та разом з цим, набрала чинності постанова КМ України №804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка знову обмежила виплату суми підвищення пенсії у 2019 році до 75%.

Відмова суду першої інстанції щодо нарахування компенсації частини втраченого доходу обґрунтована відсутністю підстав вважати, що право на отримання компенсації при виплаті пенсії буде порушене відповідачем, а тому задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ (далі - Закон №2262) встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст.63 Закону №2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.3 ст. 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 (далі по тексту - Порядок № 45).

Відповідно до п.1 Порядку №45 (в редакції Постанови КМ 103 від 21.02.2018 ) пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 Порядку №45 визначено, що перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону №2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі по тексту - Постанова Кабінету Міністрів України №103) відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» постановлено: перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови № 704.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01 січня 2018 року у таких розмірах: з 01 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, підставою для проведення перерахунку пенсії особам, які отримують пенсію за нормами Закону №2262-ХІІ, є зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, або введення для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, проведеного на підставі рішення Кабінету Міністрів України, оскільки саме цьому органу законодавчо надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку.

Так, 30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103) ця постанова набирає чинності з 01 березня 2018 року.

Отже, з набранням чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704, якою змінені (збільшені) розміри грошового забезпечення військовослужбовців, у позивача виникли підстави для перерахунку пенсії.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем по справі було проведено перерахунок та виплату пенсії позивача у розмірах, що передбачені постановою Кабінету Міністрів України №103 (з відповідними обмеженнями), що не заперечується сторонами в справі, а саме: з 01.01.2018 по 31.12.2018 позивачу виплачувалося 50% підвищення розміру перерахованої пенсії, з 01.01.2019 - 75% від підвищення пенсії.

Колегія суддів зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України №103 на час вчинення відповідачем перерахунку пенсії була чинною та підлягала застосуванню до спірних правовідносин.

Водночас, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 по справі №826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 Порядку № 45, додатку 2 до Порядку № 45.

Згідно ч. 1 ст. 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що постановою Верховного Суду від 12.11.2019 по справі №826/3858/18 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року було залишено без змін.

Відповідно до ч.2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, з набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18 (з 05.03.2019) позивач має право на отримання пенсійних виплат у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, починаючи з 05.03.2019.

Вищевказаний висновок узгоджується правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 09.04.2020 по справі №640/19928/18, а також в рішенні Верховного Суду від 16.08.2019 по справі №160/3586/19, яке було залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 р.

При цьому, колегія суддів відхилає покликання апелянта на неправильне застосування судом першої інстанції висновків Верховного Суду у зразковій справі №160/3586/19, які, на переконання апелянта, не стосувалися дослідження останнім питання правомірності виплати військовим пенсіонерам пенсії в неповному розмірі за період, зокрема, з 01.01.2018 по 04.03.2019. Адже Верховний Суд чітко зазначив, що «у зв`язку із скасуванням пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року у справі№2826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано. Отже, з 05 березня 2019 року пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсі». Саме скасування обмеження щодо часткової виплати суми підвищення стали підставою для висновку про необхідність виплати такого підвищення в повному обсязі з 05.03.2019, а не невідповідність постанови КМ №103 положенням, зокрема, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Крім того, колегія суддів враховує також висновок Верховного Суду у справі № №2540/2873/18 (постанова від 17.06.2020) щодо поетапної виплати підвищення до пенсії, передбаченої постановою КМ №103.

Так, аналізуючи норми постанови КМУ №103, положення якої були чинними на час спірних правовідносин, колегія суддів ВС звернула увагу на ту обставину, що пункт 2 даного нормативно-правового акту диференційовано виокремлює: доплати та підвищення, встановлені законодавством (доплати до попереднього розміру пенсій, підвищення, індексації та інші доплати до пенсії); підвищення, що визначені законом (підвищення, додаткова пенсія, цільова грошова допомога, пенсія за особливі заслуги перед Україною).

Верховний Суд акцентує увагу на відмінному правовому змісті підвищених пенсій, які: а) встановлені законодавством; б) визначені законом. Перша група - встановлені законодавством, - відповідно до змісту пункту 2 Постанови КМУ №103, ураховувалась при поетапному підвищенні пенсій (з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року). Натомість на другу групу - визначених законом, не розповсюджувався регулюючий вплив пункту 2 Постанови КМУ №103. Відтак, їх розмір (підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) не зазнавав змін.

Такого роду позиція сформована колегією суддів у тому числі з урахуванням офіційного тлумачення (теоретико-методологічного), зазначеного у рішенні Конституційного Суду України 09.07.1998 №12-рп/98 у справі №17/81-97 за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо частини третьої статті 21 Кодексу законів про працю України (справа про тлумачення терміну «законодавство»), де Суд дійшов висновку, що терміном «законодавство» охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України. Колегія суддів вважала за можливе поширити вищезазначені міркування на загальний контекст справи, що розглядалася.

В контексті справи, яка розглядалася Верховним Судом, це свідчить про те, що на доплати до пенсії, передбачені законодавством, у 2018 році розповсюджувався регулюючий вплив постанови КМУ №103, відтак, пенсійний орган, здійснюючи поетапну виплату пенсії, діяв у межах визначеного законодавцем правового поля.

Відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дії відповідача щодо виплати позивачу з 01.01.2018 по 31.12.2018 50% підвищення до пенсії, та з 01.1.2019 до 04.03.2019 в розмірі 75% були правомірними. Разом з тим, виплата з 05 березня 2019 року 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, є протиправними, проте лише до 04 вересня 2019 року.

Колегія суддів зауважує, що Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 14.08.2019 №804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» (далі за текстом - Постанова №804), яка набрала чинності 04.09.2019 року.

Постановою №804 установлено, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року.

Зазначене свідчить про те, що з 04.09.2019 до 31.12.2019 у Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області були правові підстави для виплати позивачу 75 відсотків підвищення до пенсії.

Крім цього, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, які в своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав не враховувати приписи п.2 постанови Кабінету Міністрів України №103 та постанови Кабінету Міністрів України №804

Отже, з урахуванням відсутності у Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в силу ст.19 Конституції України, в період з 01.01.2018 по 04.03.2019 та з 05.03.2019 по 04.09.2019 іншого законного способу дій, ніж передбачений постановами Кабінету Міністрів України №103 та №804 відповідно, колегія суддів зазначає, що відповідач, виплачуючи в період з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 50% підвищення до пенсії, а з 01.01.2019 по 04.03.2019 та з 04.09.2019 по 31.12.2019 - 75% підвищення до пенсії позивача, діяв у відповідності до п.2 постанови Кабінету Міністрів України №103 та постанови Кабінету Міністрів України №804, не порушив вимог ч.4 ст.63 Закону № 2262-ХІІ, оскільки такий спосіб дій був прямо передбачений вказаними вище постановами Кабінету Міністрів України.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення розміру пенсії позивачу за рахунок виплати з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням раніше виплачених сум) позивачу з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року.

Також колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про нарахування компенсації втрати чинних доходів за несвоєчасну виплату пенсії з огляду на наступне.

Так, яка правильно вказав суд першої інстанції, питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).

З аналізу норм вказаних нормативно-правових актів щодо підстав та порядку виплати такої компенсації, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що компенсації підлягають нараховані грошові доходи, зазначені у п. 3 Порядку (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата), разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у разі затримки їх виплати на один і більше календарних місяців.

При цьому, компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу.

При вирішенні цього спору апеляційний суд враховує також правові висновки Верховного Суду, висловлені в постановах від 05.03.2020 у справі №140/1547/19, від 16.04.2020 у справі №200/11292/19-а такого змісту: «…основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу».

У період з 05.03.2019 по 04.09.2019 відповідач нарахував та виплатив позивачу підвищення до пенсії в заниженому розмірі (75% замість 100 % ), з метою поновлення прав позивача суд першої інстанції ухвалив рішення зобов`язального характеру. На виконання цього рішення суду відповідач повинен здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за цей період з урахуванням 100% суми підвищення пенсії. З огляду на те, що відповідач таких розрахунків ще не провів, вимоги позивача щодо нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Наведені вище обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року в справі №380/2839/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 18.08.2020.