Справа № 320/4336/20
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2020-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2020 року м. Київ Справа № 320/4336/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Харченко С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до Бориспільського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області
прозобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Бориспільського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (далі - відповідач) про зобов`язання відповідача оформити та видати позивачу паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 17.07.2020).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона як особа, яка втратила паспорт громадянина України та бажає одержати новий, має право на отримання вказаного документа відповідно до пункту 3 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної ради України від 26.06.1992 № 2503-XII, у формі паспортної книжечки.

Водночас відповідачем відмовлено позивачу у видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, що, на її думку, є втручанням у особисте життя та порушенням статті 32 Конституції України та Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 № 2297-VI.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 відкрито провадження у даній справі та вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, про що свідчать наявні у матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до положень частини четвертої статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VI та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302, паспорт громадянина України виготовляється виключно у вигляді картки, що містить безконтактний електронний носій.

Таким чином, на думку представника відповідача, Бориспільський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

У листопаді 2019 року у зв`язку з втратою паспорта громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до відповідача із заявою про видачу їй паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки. До вказаної заяви позивачем було приєднано копію втраченого паспорта серії НОМЕР_1 .

Листом від 28.11.2019 № 81.3222/42-19 Бориспільський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області повідомив позивача про відсутність підстав для видачі їй паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки з посиланням на приписи постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302" від 03.04.2019 № 398, якими внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" та передбачено видачу паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки виключно на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

Обставини, на які посилається відповідач у своєму листі від 28.11.2019 № 81.3222/42-19 як на підставу для відмови у видачі позивачу паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, позивач вважає такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим звернулась до суду за захистом порушеного права з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, визначаються Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 № 5492-VI (далі - Закон України № 5492-VI).

В силу приписів частини першої статті 1 Закону України № 5492-VI суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.

За змістом частини першої статті 13 Закону України № 5492-VI документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, та документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус.

Одним із документів, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, є паспорт громадянина України (підпункт "а" пункту 1 частини першої статті 13 Закону України № 5492-VI).

Відповідно до частин першої та другої статті 14 Закону України № 5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом.

Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Відповідно до частини дев`ятої статті 16 Закону України № 5492-VI замість втраченого або викраденого документа уповноважений суб`єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, після встановлення факту видачі раніше такого документа особі, яка заявила про його втрату або викрадення, оформляє та видає новий документ.

Частиною четвертою статті 21 Закону України № 5492-VI передбачено, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками та технічними описами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 15 Закону № 5492-VI).

На виконання положень частини другої статті 15 та абзацу другого частини другої статті 21 Закону № 5492-VI постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України (далі - Порядок № 302).

За змістом пунктів 2 та 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 з 01.01.2016 із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру запроваджено оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII.

Прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01.11.2016 припиняється.

Відповідно до пункту 1 Технічного опису бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм бланк паспорта громадянина України (далі - паспорт) виготовляється у формі пластикової картки типу ID-1, що містить безконтактний електронний носій. Формат картки становить 54 х 85,6 міліметра та може мати допустимі відхилення відповідно до стандарту ДСТУ ISO/IEC 7810:2008.

Пунктом 131 Порядку № 302 встановлено, що до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті, вноситься, зокрема, наступна інформація:

- інформація, зазначена в зоні візуальної перевірки паспорта;

- додаткова змінна інформація (про місце проживання, про народження дітей, про шлюб і розірвання шлюбу, про зміну імені, у разі наявності - інформація про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків або повідомлення про відмову від його прийняття (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття зазначеного номера та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу). У разі наявності повідомлення про відмову від реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у відповідному полі проставляється слово "відмова". У разі відсутності інформації відповідне поле не заповнюється;

- біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук (за згодою особи);

- засоби електронного цифрового підпису (у разі оформлення паспорта особі, яка досягла 18-річного віку) та засоби шифрування в порядку, встановленому законодавством.

Водночас пунктами 3, 5, 6 та 8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної ради України від 26.06.1992 № 2503-XII (далі - Положення № 2503-XII), яке також є чинним, передбачено, що бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок.

Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта.

У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис "Україна", нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис "Паспорт".

На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис "Паспорт громадянина України".

На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою.

Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються.

Третя, четверта, п`ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних у паспорт, а сьома, восьма і дев`ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина.

На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор, згоди або незгоди на посмертне донорство анатомічних матеріалів.

На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення.

Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється.

Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин одночасно існували декілька нормативно-правових актів, які по різному врегульовували питання форми, в якій може видаватись паспорт громадянина України, а також видів персональних даних особи, які вносяться до нього.

У свою чергу виключний перелік підстав, за наявності яких територіальний орган Державної міграційної служби може відмовити заявникові у видачі вказаного документа, встановлено положеннями статті 16 Закону України № 5492-VI.

Так, згідно з приписами частини сьомої цієї статті, уповноважений суб`єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа виключно у разі, якщо:

- за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа;

- заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті);

- заявник не надав усіх документів та інформації, необхідних для оформлення і видачі документа;

- дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником.

У рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави для відмови. Особа має право звернутися до уповноваженого суб`єкта з повторною заявою у разі зміни або усунення обставин, через які їй було відмовлено у видачі документа.

Рішення про відмову у видачі документа може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду.

При цьому відповідно до положень частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що відповідачем відмовлено позивачу у видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки з посиланням на приписи пункту 3 Порядку № 302, відповідно до яких Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

При цьому у відзиві на позовну заяву представник відповідача додатково зазначає, що положеннями частини четвертої статті 21 Закону України № 5492-VI та Порядку № 302 передбачено виготовлення паспорта громадянина України виключно у вигляді картки, що містить безконтактний електронний носій.

Водночас наявність у чинному законодавстві нормативно-правових актів, які по різному регулюють питання форми, в якій видається паспорт громадянина України, не може бути підставою для відмови особі у видачі паспортної книжечки з посиланням на безальтернативні норми одного з них.

Крім того, посилання представника відповідача на необхідність подання позивачем рішення суду про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року є безпідставними, оскільки положення пункту 3 Порядку № 302 визначають порядок дій, які повинен вчиняти територіальний орган Державної міграційної служби України, а не підстави, за наявності яких особі може бути відмовлено у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки.

Жодних інших обставин та/або виключних підстав, визначених Законом України № 5492-VI, для відмови у видачі позивачу паспорта громадянина України, представником відповідача у відзиві на позовну заяву не наведено та в листі від 28.11.2019 № 81.3222/42-19 не зазначено.

У свою чергу позивач наголошує, що примушування до обробки персональних і конфіденційних даних з метою оформлення паспорта громадянина України у формі картки є неправомірним втручанням у особисте життя особи та порушенням статті 32 Конституції України та Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 № 2297-VI.

З цього приводу суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (стаття 2 Закону України "Про захист персональних даних" від 01.06.2010 № 2297-VI).

Відповідно до приписів частин п`ятої та шостої статті 6 цього Закону обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Отже, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність, а також ненадмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.

Водночас законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що у свою чергу обумовлює порушення конституційних прав такої особи.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.09.2018 у зразковій справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18), норми Закону України № 5492-VI на відміну від норм Положення № 2503-XII не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорта у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, імені та по батькові, та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій. Велика Палата Верховного Суду вважає, що це є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Такий підхід не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом"), не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У свою чергу будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.

Відтак позбавлення особи права на отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не є необхідним у демократичному суспільстві та непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у видачі паспорту громадянина України, діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією України.

Враховуючи викладене, суд, з метою захисту прав та інтересів позивача, керуючись положеннями частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача, що виявились у відмові оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача оформити та видати позивачу паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII, суд враховує наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може, зокрема, прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абзац 2 частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що питання видачі позивачу паспорта громадянина України замість втраченого відповідачем по суті не розглядалось, перевірка дотримання заявником порядку подання документів для оформлення паспорта громадянина України не проводилась, у зв`язку з чим суд не вправі підміняти Бориспільський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області шляхом прийняття замість нього рішення, яке віднесено до його компетенції, втручаючись у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.

Відтак підстави для задоволення вимоги позивача про зобов`язання відповідача оформити та видати їй паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки відсутні.

Разом з тим, керуючись положеннями частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, зважаючи на те, що відмовляючи позивачу у видачі їй паспорта громадянина України, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.11.2019 про видачу їй паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки та прийняти за результатами її розгляду рішення з урахуванням обставин, що стали підставою для визнання судом дій відповідача протиправними.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, беручи до уваги те, що принцип пропорційності при стягненні судового збору у разі часткового задоволення позову щодо позовних вимог немайнового характеру не застосовується, витрати позивача у сумі 840,80 грн, пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Бориспільського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 143, 194, 205, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправними дії Бориспільського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (місцезнаходження: Київська область, вул. Сергія Камінського, буд. 11), що виявились у відмові оформити та видати ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII.

3.Зобов`язати Бориспільський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (місцезнаходження: Київська область, вул. Сергія Камінського, буд. 11) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 23.11.2019 про видачу їй паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки та прийняти за результатами її розгляду рішення з урахуванням обставин, що стали підставою для визнання судом протиправними дій відповідача щодо відмови оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки.

4.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5.Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Бориспільського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (місцезнаходження: Київська область, вул. Сергія Камінського, буд. 11) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя Харченко С.В.