Справа № 640/18186/18
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2020-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

18 серпня 2020 року справа №640/18186/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Українські новітні технології»)
доГоловного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві)
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08 лютого 2018 року № та від 24 жовтня 2018 року №
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає протиправним нарахування штрафних санкцій за неподання звіту про контрольовані операції за 2016 рік та за неподання звіту про контрольовані операції за 2016 рік після застосування штрафних санкцій через те, що у ТОВ «Українські новітні технології» відсутній обов`язок подання відповідного звіту у зв`язку із закінченням терміну дії договору, а нарахування відсотків за користування позикою здійснено позивачем помилково та виправлено шляхом подання уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/18186/18 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову вказав про відповідність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень вимогам чинного законодавства, підтримавши висновки акта перевірки.

У відповіді на відзив позивачем зазначено про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки позивачем в межах встановленого нормами Податкового кодексу України строки подано уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток приватних підприємств, якою виправлено самостійно виявлені помилки в частині нарахування відсотків за користування позикою за 2016 рік відповідно до рамкового договору позики від 22 грудня 2011 року №2, який втратив чинність 31 грудня 2014 року, з поданням уточнюючої декларації нівелюються правові наслідки помилки, допущеної при її поданні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 січня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 08 липня 2019 року представник позивача підтримав позовні вимоги, подав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження; на підставі частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд завершив розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 08 лютого 2018 року № згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пунктом 120.3 статті 120 Податкового кодексу України, за порушення підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України до ТОВ «Українські новітні технології» застосовано штрафні санкції у сумі 413 400,00 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акта «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Українські новітні технології» (код 30753866) з питань неподання звіту про контрольовані операції за 2016 рік» (далі по тексту - акт перевірки №1).

У висновку акта перевірки встановлено порушення підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено неподання звіту про контрольовані операції за 2016 рік.

Вказані в акті перевірки №1 порушення обґрунтовані тим, що ТОВ «Українські новітні технології» протягом 2016 року здійснювало нарахування відсотків за користування позикою відповідно до договору про відступлення права вимоги від 28 лютого 2014 року б/н з Карвест Холдінгз Лімітед (Британські Віргінські острови) з урахуванням вимог, передбачених Рамковим договором від 22 грудня 2011 року №2, предметом якого є отримання від Емілін Трейдінг Лімітед (Республіка Кіпр) позики у розмірі 15 000 000,00 доларів США; відповідно до Додаткової угоди від 07 травня 2013 року №1 внесено зміни у частині банківських реквізитів; відповідно до додаткової угоди від 23 грудня 2013 року №2 внесено зміни, зокрема, надання позики у розмірі 17 000 000,00 доларів США строком до 31 грудня 2014 року; позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику і нараховані відсотки у повному обсязі або повну суму фактично наданої позики і нараховані відсотки у повному обсязі за цим договором до 31 грудня 2014 року; заключними положеннями договору встановлено, зокрема, що цей договір діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань по ньому та може бути у бідь-який час припинений за згодою сторін. У бухгалтерському обліку ТОВ «Українські новітні технології» обліковується заборгованість перед контрагентом Карвест Холдінгз Лімітед (Британські Віргінські острови) станом на 01 січня 2016 року сальдо по к-ту 612 - 246 264 498,46 грн., к-ту 506 - 1 150 279 116,64 грн.; станом на 31 грудня 2016 року сальдо по к-ту 612 - 301 905 885,85 грн., к-ту 506 - 1 317 258 551,43 грн.; за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року за вказаним договором нараховано відсотки у розмірі 19 056 271,72 грн., що перевищує 5 мільйонів гривень з контрагентом пов`язаною особою (за вирахуванням непрямих податків) та відповідає вартісному критерію визначення операцій контрольованими, визначеному абзацом третім підпункту 39.2.1.7 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України; річний дохід ТОВ «Українські новітні технології» від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку (за вирахуванням непрямих податків) за 2016 звітний рік складає 191 144,00 грн., що перевищує 50 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік та відповідає критерію визнання операцій контрольованими, визначеному абзацом третім підпункту 39.2.1.7 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 24 жовтня 2018 року № згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пунктом 120.3 статті 120 Податкового кодексу України, за порушення підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України до ТОВ «Українські новітні технології» застосовано штрафні санкції у сумі 1 150 630,00 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акта «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Українські новітні технології» (код 30753866) з питань неподання звіту про контрольовані операції за 2016 рік» від 09 жовтня 2018 року №367/1/26-15-14-03-05/30753866 (далі по тексту - акт перевірки №2).

У висновку акта перевірки встановлено порушення позивачем пункту 120.3 статті 120 Податкового кодексу України встановлено факт невиконання ТОВ «Українські новітні технології» обов`язку із подання звіту про контрольовані операції за 2016 рік після застосування до нього штрафних санкцій, визначених абзацами першим-другим пункту 120.3 статті 120 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 39.4.1 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням звітним періодом є календарний рік.

Підпункт 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України визначає, що платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 жовтня року, що настає за звітним, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

У звіті про контрольовані операції зазначається інформація про всі контрольовані операції, здійснені платником податків у звітному періоді.

У разі якщо платником податку виявлено, що у раніше поданому звіті про контрольовані операції інформація надана не в повному обсязі, містить помилки або недоліки, такий платник податків має право подати: новий звіт до закінчення граничного строку подання звіту про контрольовані операції за такий самий звітний період; уточнюючий звіт у разі його подання після закінчення граничного строку для відповідного звітного періоду.

Подання платником податку уточнюючого звіту про контрольовані операції не звільняє від відповідальності, передбаченої підпунктами 120.3 та 120.4 статті 120 цього Кодексу.

Платник податків під час проведення документальних перевірок не має права подавати уточнюючий звіт про контрольовані операції.

Форма та порядок складання звіту про контрольовані операції встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики.

З наведених положень законодавства вбачається про обов`язок платника податків протягом встановленого строку подати звіт про контрольовані операції при здійсненні ним у попередньому звітному році контрольованих операцій.

Як встановлено у пункті 120.3 статті 120 Податкового кодексу України, неподання платником податків звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу (штрафів) у розмірі:

300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання звіту про контрольовані операції;

1 відсотка суми контрольованих операцій, незадекларованих у поданому звіті про контрольовані операції, але не більше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі незадекларовані контрольовані операції;

3 відсотки суми контрольованих операцій, щодо яких не була подана документація, визначена підпунктами 39.4.6 та 39.4.8 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі контрольовані операції, здійснені у відповідному звітному році.

Сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє платника податків від обов`язку подання звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення.

Неподання платником податків звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення після спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу (штрафів), передбаченого цим пунктом, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожен календарний день неподання звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення.

Таким чином, Податковий кодекс України розмежовує відповідальність за неподання звіту про неконтрольовані операції та за неподання звіту про контрольовані операції після спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу, з урахуванням чого доводи позивача про притягнення його до відповідальності за одне й те ж порушення двічі є помилковими.

Відповідно до підпункту 39.2.1.7 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 (крім операцій, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні) і 39.2.1.5 цього підпункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови:

річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 150 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік;

обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В акті перевірки №1 зафіксовано, що річний дохід ТОВ «Українські новітні технології» від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку (за вирахуванням непрямих податків) за 2016 рік складає 191 144 000,00 грн., що перевищує 50 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік та відповідає критерію визнання операцій контрольованими. Зазначене визнається позивачем у позовній заяві.

Також в акті перевірки №1 зазначено, що загальний обсяг нарахованих відсотків по отриманій ТОВ «Українські новітні технології» на користь компанії (пов`язаній особі) Кавест Холдінгс Лімітед (Британські Віргінські острови) у 2016 році складає 19 056 271,72 грн., що перевищує 5 мільйонів гривень з контрагентом пов`язаною особою (за вирахуванням непрямих податків) та відповідає вартісному критерію визнання операцій контрольованими.

При цьому, як зазначено позивачем в адміністративному позові, після проведення перевірки даних бухгалтерського обліку виявлено факт нарахування відсотків за користування отриманою від контрагента Карвест Холдінгз Лімітед позикою у розмірі 19 215 065,00 грн., яке відображено у додатку РІ до Податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік від 01 лютого 2017 року; 03 жовтня 2018 року позивач у порядку статті 50 Податкового кодексу України подав уточнену податкову декларацію з податку на прибуток з додатками за 2016 рік, в Додатку РІ якої відсутнє нарахування відсотків за користування позикою, отриманою від пов`язаної особи згідно договору.

Проте, зазначені докази, на думку суду, не спростовують викладений в акті перевірки порушень, оскільки обов`язок виправлення помилок з урахуванням строків давності, самостійно виявлених платником податку у поданій у минулих податкових періодах податковій декларації, встановлено пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Ця норма зобов`язує платника податку надіслати до контролюючого органу уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою уточнюючого розрахунку, чинного на час подання, або виправити помилку шляхом відображення уточнюючих показників у складі поточної декларації за будь-який наступний податковий період.

Пунктом 50.2 статті 50 Податкового кодексу України визначено, що платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

Тобто, подією, з настанням якої пункт 50.2 статті 50 Податкового кодексу України пов`язує припинення права платника на уточнення показників раніше поданої звітності, є проведення саме документальної планової або позапланової перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у відношенні позивача проведено документальну позапланову виїзну перевірку у період з 11 січня 2018 року по 17 січня 2018 року, результати якої оформлені актом №1 від 24 січня 2018 року та документальну позапланову невиїзну перевірку у період з 26 вересня 2018 року по 02 жовтня 2018 року, результати якої оформлені актом №2 від 09 жовтня 2018 року.

Отже, у даному випадку платник податків був обмежений у праві подати уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток у зв`язку з проведенням у відношенні нього перевірки, починаючи з 11 січня 2018 року.

Як свідчить зміст позовної заяви, підставою для оскарження штрафних санкцій позивач визначає помилкове нарахування ТОВ «Українські новітні технології» відсотків за користування позикою та факт подання уточнюючих розрахунків.

Проте, враховуючи, що уточнюючі податкові декларації подані позивачем після проведення перевірки, суд вважає, що показники звітної податкової декларації ТОВ «Українські новітні технології» з податку на прибуток підприємств за 2016 рік не змінились.

З огляду на зазначене суд вважає висновки актів перевірки про порушення ТОВ «Українські новітні технології» вимог підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39, пункту 120.3 статті 120 Податкового кодексу України обґрунтованими, а застосування штрафних санкцій відповідно до податкових повідомлень-рішень від 08 лютого 2018 року № та від 24 жовтня 2018 року № правомірним.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Українські новітні технології» нормативно та документально не підтверджуються.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ «Українські новітні технології» не підлягає задоволенню.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології» відмовити повністю.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології» (01001, м. Київ, вул. Трьохсвятительська, буд. 5/1, літ. А; ідентифікаційний код 30753866);

Головне управління ДФС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ідентифікаційний код 39439980).

Суддя В.А. Кузьменко