Справа № 380/3015/20
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2020-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/3015/20 пров. № А/857/6852/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Большакової О.О., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмово провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року про повернення позовної заяви (головуючий суддя Кузан Р.І., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу ДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Галицького відділу ДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), в якому просила скасувати постанову Галицького відділу ДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 05.02.2020 про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні №61159106 з приводу примусового виконання постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові від 12.11.2019 №0006-3949/133.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із не поданням належним чином засвідчених копій доказів, в тому числі і оскаржуваної постанови.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року позовну заяву повернуто позивачу, з підстав передбачених статтею 169 КАС України.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що судом неправильно застосовано норми процесуального права, а тому просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19» від 11 березня 2020 року № 211 з 12 березня до 22 травня 2020 року року на усій території України установлено карантин.

Згідно пункту 3 розділу VI «Прикінцевих положень» КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID -19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Зазначає, що з врахуванням зазначеного право позивача на усунення допущених недоліків продовжено на час дії карантину, а відтак суд першої інстанції не мав підстав для повернення позовної заяви позивачеві, оскільки станом на час прийняття спірної ухвали (18.05.2020) не наступили наслідки, передбачені ч.4 ст. 169 КАС України.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Залишаючи позовну заяву без руху і в подальшому повертаючи позовну заяву, з підстав передбачених п.1 ч.4 ст. 169 КАС України суд першої інстанції виходив з того, що у встановлений судом строк позивач вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху не виконала, недоліки позовної заяви не усунула.

Проте, колегія судів з такими доводами суду першої інстанції не погоджується, зважаючи на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 17.04.2020 позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про скасування постанову про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні №61159106 з приводу примусового виконання постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові від 12.11.2019 №0006-3949/133.

Ухвалою від 22.04.2020 окружним судом залишено позовну заяву без руху та надано позивачу 10-денний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків. Копію вказаної ухвали отримано позивачем 28.04.2020 (а. с. 11).

Останнім днем для усунення недоліків є 08.05.2020.

Поряд з цим слід зазначити, що Кабінетом Міністрів України встановлено на всій території України карантин (Постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211), а відповідно до внесених змін до КАС України в розділі VI «Прикінцеві положення» де встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

З вищенаведеного слідує, що строк на усунення недоліків позивачем не пропущено, оскільки перебіг такого строку продовжено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Відтак, суд першої інстанції не врахував наведені норми процесуального права, в зв`язку із чим прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17.07.1997 №4 75/97), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Постановивши ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції фактично позбавив позивача права доступу до суду, як це вже згадувалось, що свідчить про порушення його права звернення до адміністративного суду, гарантованого ст.5 КАС України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, а тому висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви є передчасним, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до цього ж суду для продовження її розгляду.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 320, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року про повернення позовної заяви по справі № 380/3015/20 скасувати, справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. О. Большакова
Т. І. Шинкар