Справа № 400/3884/19
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2020 р.м. ОдесаСправа № 400/3884/19

Головуючий в 1 інстанції: Марич Є.В. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Миколаїв 21 лютого 2020 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КНМ» до Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «КНМ» звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Державної податкової служби у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30 жовтня 2019 року № 8 та № 8.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як за наслідком проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача податковим органом обґрунтовано встановлено допущенні позивачем порушення вимог податкового законодавства у перевіряємому періоді.

В даному випадку, податковим органом встановлено, що позивачем не підтверджено належними доказами факт отримання у перевіряємому періоді товарів (послуг) від своїх контрагентів, а саме: ТОВ «Вега Альянс Транс», ТОВ «Комплект Трейдінг», ТОВ «СОМ-НТ», ТОВ «Нико 11», ТОВ «Лайм Медіа Трейд», ТОВ «Голдмарін», ПП «Люксфор», ПП «Вальтерган».

Зокрема, податковий орган наголошує на тому, що до проведення перевірки товариством не надано договорів, укладених з вищевказаними контрагентами щодо виконання спірних господарських операцій, а також не надано товарно-транспортних накладних, якими можливо підтвердити факти транспортування спірного товару.

Крім того, податковий орган вважає, що вказані контрагенти, які поставили позивачу спірний товар (послуги), не виготовляли його та не отримували їх від третіх осіб.

В свою чергу, позивачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є законним та обґрунтованим, так як реальність проведених товариством господарських операцій підтверджується зібраними доказами у справі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 20 вересня 2019 року по 26 вересня 2019 року податковим органом проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «КНМ», за результатами якої складено акт перевірки № 65/14-29-05-08/54607497 від 03 жовтня 2019 року.

При цьому, проведеною перевіркою встановлено, що у перевіряємому періоді ТОВ «КНМ» порушено п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, 200.1, 200.2 ст. 200 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, на суму 850 370,00 грн., а також завищено суму від`ємного значення з податку на додану вартість, на суму 197 247,00 грн.

На підставі висновків акту податковим органом складено та направлено товариству наступні податкові повідомлення-рішення:

- №8 від 30 жовтня 2019 року, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, на суму 197 247,00 грн.

- №8 від 30 жовтня 2019 року, яким визначено суму грошового зобов`язання за платежем з ПДВ, на суму 850 370,00 грн., а також застосовано штрафні санкції, на суму 212 592,50 грн.

Не погоджуючись з отриманими податковими повідомленнями рішеннями товариство звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин справи судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як податковим органом не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами, оскільки платники податків при здійсненні господарської діяльності не обмежені чинним законодавством у праві самостійно обирати найбільш оптимальний варіант ведення господарської діяльності, зокрема, не позбавлений права укладати договори із сторонніми особами щодо реалізації своїх окремих функцій.

Згідно п. 185.1 ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників ПДВ з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/ орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов`язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв`язку).

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Частиною 2 ст. 3 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин на податкові зобов`язання товариства, зокрема, вплинули його господарські операції з контрагентами ТОВ «Вега Альянс Транс», ТОВ «Комплект Трейдінг», ТОВ «СОМ-НТ», ТОВ «Нико 11», ТОВ «Лайм Медіа Трейд», ТОВ «Голдмарін», ПП «Люксфор», ПП «Вальтерган», які на думку податкового органу не мали реального характеру.

В свою чергу, переглядаючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів податкового органу, а також надаючи правову оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, необхідною умовою для визнання реальними проведені господарські операції є встановлення факту придбання товарів (отримання послуг) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають зміст господарської операції та є підставою для формування податкового обліку платника податків.

В свою чергу, позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог надано до суду належним чином складені первинні бухгалтерські документами, що підтверджують реальність проведених господарських операцій, а також дають змогу встановити факт придбання товарів (отримання послуг) від зазначених контрагентів.

В даному випадку, між ТОВ «КМН» (в особі замовника) та контрагентом ТОВ «Вега Альянс Транс» (в особі підрядника) укладено договори підряду, за умовами яких ТОВ «Вега Альянс Транс» є підрядником, який зобов`язується виконати роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги.

За умовами укладених договорів контрагентом надавались послуги з виготовлення камери піску та корпусу вібростенду, що необхідні ТОВ «КМН» для здійснення своєї виробничої діяльності.

При цьому, в процесі виконання умов укладених договорів підряду сторонами договору складено кошториси, акти надання послуг, рахунки на оплату, а також здійснено оплату отриманих послуг, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

За наслідком проведення операції контрагентом позивача складено та зареєстровано відповідні податкові накладні.

У перевіряємому періоді ТОВ «КМН» здійснювалось придбання товару у контрагента ТОВ «Комплект Трейдінг» (датчиків, випарників, компресорів, фільтрів, вентилів, насосів, парогенераторів в номенклатурі), що необхідні ТОВ «КМН» для здійснення своєї виробничої діяльності.

При цьому, в процесі виконання операції сторонами складено податкові накладні, які зареєстровані в ЄРПН, рахунки на оплату, видаткові накладні.

Оплата отриманого товару підтверджується наданими виписками з рахунку.

У перевіряємому періоді ТОВ «КМН» здійснювалось придбання товару у контрагента ТОВ «Нико 11» (кліматичні камери, термокамери, модулі, електричні щити), що необхідні ТОВ «КМН» для здійснення своєї виробничої діяльності.

При цьому, в процесі виконання операції сторонами складено податкові накладні, які зареєстровані в ЄРПН, рахунки на оплату, видаткові накладні.

Оплата отриманого товару підтверджується наданими виписками з рахунку.

У перевіряємому періоді ТОВ «КМН» здійснювалось придбання товару у контрагента ТОВ «Лайм Медіа Трейд» (мікроскопи, мембрани, висушувані, конденсатори, реле, компресори, випарники в номенклатурі), що необхідні ТОВ «КМН» для здійснення своєї виробничої діяльності.

При цьому, в процесі виконання операції сторонами складено податкові накладні, які зареєстровані в ЄРПН, рахунки на оплату, видаткові накладні.

Оплата отриманого товару підтверджується наданими виписками з рахунку.

У перевіряємому періоді ТОВ «КМН» здійснювалось придбання товару у контрагента ТОВ «Голдмарін» (дебаланси, акселерометри, вібратори, осцилографи, підсилювачі), що необхідні ТОВ «КМН» для здійснення своєї виробничої діяльності.

При цьому, в процесі виконання операції сторонами складено податкові накладні, які зареєстровані в ЄРПН, рахунки на оплату, видаткові накладні.

Оплата отриманого товару підтверджується наданими виписками з рахунку.

У перевіряємому періоді ТОВ «КМН» здійснювалось придбання товару у контрагента ТОВ «СОМ-НТ» (корпус камери дощу), що необхідний ТОВ «КМН» для здійснення своєї виробничої діяльності.

При цьому, в процесі виконання операції сторонами складено податкові накладні, які зареєстровані в ЄРПН, рахунки на оплату, видаткові накладні.

Оплата отриманого товару підтверджується платіжним дорученням.

У перевіряємому періоді ТОВ «КМН» отримано послуги від свого контрагента ПП «Вальтерган» (виготовлення, ванн, корзин, підносів), що необхідні ТОВ «КМН» для здійснення своєї виробничої діяльності.

При цьому, в процесі виконання операції сторонами складено податкові накладні, які зареєстровані в ЄРПН, рахунки на оплату.

Оплата отриманих послуг підтверджується наданими виписками з рахунку.

У перевіряємому періоді ТОВ «КМН» здійснювалось придбання товару у контрагента ТОВ «Люксфор» (масло, датчики тиску, вентелі, фреон, фільтри, теплообмінники, електричний щит, ресивери в номенклатурі), що необхідні ТОВ «КМН» для здійснення своєї виробничої діяльності.

При цьому, в процесі виконання операції сторонами складено податкові накладні, які зареєстровані в ЄРПН, рахунки на оплату, видаткові накладні.

Оплата отриманого товару підтверджується наданими виписками з рахунку.

Крім того, позивачем надано первинні документи на підтвердження подальшої реалізації та використання придбаних товарів у вищезазначених контрагентів, а також докази на підтвердження наявності складського приміщення для зберігання ТМЦ (т. 1 а. с. 129-135, 143-185, 194-209, 225-241, 247-250, т. 2 а . с. 1-4, 24-40, 54-63, 67-82, 94-100, 108-128, 133-159, 166-188, 193-228, 234-250,т. 3 а. с. 1-5, 10-30, 35-48, 55-64, 67-79, 83-93, 99-116, 126-138, 146-150, 154-175).

В даному випадку, усі зазначені документи досліджувались контролюючим органом у ході проведення перевірки товариства.

В свою чергу, на переконання колегії суддів, всі вищевказані операції узгоджуються з господарською діяльністю позивача та мають ділову мету.

Між тим, у справах з приводу оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до відповідальності, а перевіряється виключно законність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати протиправним і скасувати оскаржуване рішення або відмовити у цьому.

В даному випадку, обов`язок щодо доказування правомірності оскаржуваних податкових-повідомлень рішень покладається на податковий орган, як на суб`єкта владних повноважень, що заперечує проти задоволення адміністративного позову.

При цьому, висновки про фіктивність господарських операцій з поставки товарів та надання послуг мають підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами.

Так, з акту перевірки податкового органу вбачається, що фактичною підставою для нарахування позивачу податкових зобов`язань за результатом проведених спірних господарських операцій став факт виявлення відсутності певних основних засобів у контрагентів позивача.

Проте, колегія суддів вважає, що відсутність у підприємств-контрагентів певних основних засобів та великої кількості працівників не може свідчити про фіктивність проведених господарських операцій, за наявності достатніх доказів, що містять відомості про господарську операцію та розкривають її зміст.

При цьому, контрагенти позивача не позбавлені права залучати до проведення робіт тимчасово найманих працівників, орендувати приміщення та інші основні засоби.

Крім того, чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку обов`язку донарахування йому певних податкових зобов`язання від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб`єктами господарювання.

Також, варто відзначити, що наявність будь-яких недоліків в наданих позивачем первинних бухгалтерських документах, при їхній наявності та в сукупності з іншими доказами, які підтверджують факт отримання спірного товару (послуг), не є підставою для нарахування йому додаткових податкових зобов`язань.

В свою чергу, є безпідставними посилання податкового органу на відсутність довіреностей на отримання товару від контрагентів, так як з наданих первинних документів вбачається, що товар від позивача отримував директор, а як наслідок відповідні довіреності не виписувались.

Крім того, щодо ненадання копій договорів поставки товару з частиною вищевказаних контрагентів, колегія суддів зазначає, що наявність письмового договору не є обов`язковою умовою для визнання реальними проведені господарські операції, так як сторони вправі укладати усні домовленості.

В даному випадку, зазначений висновок узгоджується з правою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 16 квітня 2019 року (справа № 820/6069/16).

Тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає помилковими висновки податкового органу про відсутність реального характеру у проведених позивачем господарських операціях з відповідними контрагентами, а як наслідок вважає протиправними оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

При цьому, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Державної податкової служби у Миколаївській області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.