Справа № 380/5928/20
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

Справа № 380/5928/20

18 серпня 2020 рокум.Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Чепенюк О.В., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради, Органу опіки і піклування Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

13.08.2020 до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради, Органу опіки і піклування Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради, у якій позивач з урахуванням уточненої позовної заяви просить (а.с.60-63):

- визнати протиправними дії Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради, Органу опіки і піклування Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої дитини;

- зобов`язати Шевченківську районну державну адміністрацію Львівської міської ради, Орган опіки і піклування Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради вирішити питання про визначення місця проживання малолітньої дитини згідно встановлених Законом процедури та порядку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.07.2020 Комісією з питань захисту прав дитини Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради прийнято висновок про розв`язання спору між батьками про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 з матір`ю ОСОБА_3 для надання такого висновку Шевченківському районному суду м. Львова.

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа №466/2317/20 (позовне провадження №2/466/1221/20) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Оскаржуваний висновок був наданий на підставі листа Шевченківського районного суду м. Львова від 30.04.2020 про надання висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 .

Позивач не погоджується з висновком Комісії з питань захисту прав дитини Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради з наступних підстав: Орган опіки і піклування Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради не залучався до розгляду цивільної справи №466/2317/20 в якості третьої особи, відтак у службових осіб Комісії з питань захисту прав дитини відсутні повноваження для ухвалення висновку; висновок на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини прийнятий за відсутності позивача при наявності його клопотання про відкладення розгляду даного питання через поважність причин неприбуття (перебування у щорічній відпустці та на відпочинку разом з донькою ОСОБА_2 ), чим позбавлено можливості позивача надати будь-які пояснення; не враховано інтереси малолітньої дитини про визначення її місця проживання; не враховано ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до батьків; не проведено обстеження фактичних умов проживання дитини та умови проживання батька; не проведено бесіду з позивачем та донькою; формально, односторонньо та упереджено прийнято висновок про визначення місця проживання дитини з матір`ю дитини, не врахувавши думки дитини та її прихильності; не враховано психологічне дослідження експерта та психологічна характеристика ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Вказаний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, у зв`язку із чим у відкритті провадження в адміністративній справі належить відмовити, з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За визначеннями, наведеними у пунктах 1, 2 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Однією з головних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника.

Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак, не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів убачається, що предметом розгляду у цій справі є протиправність дій Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради, Органу опіки і піклування Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої дитини. Так, позивач не погоджується з висновком про розв`язання спору між батьками про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 з матір`ю ОСОБА_3 , прийнятим 15.07.2020 Комісією з питань захисту прав дитини Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради.

Правовий статус органів опіки та піклування, їх завдання та функції визначено, зокрема, главою 6 Цивільного кодексу України, главою 19 Сімейного кодексу України (далі - СК України), Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 за № 866 (далі - Порядок № 866).

Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

За приписами пункту 3 Порядку № 866 органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей.

Позивач оскаржує дії Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради, Органу опіки і піклування Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, проте з огляду на мотиви та підстави позову, позивач фактично оскаржує висновок цього органу щодо визначення місця проживання малолітньої дитини.

Висновок органу опіки та піклування про розв`язання спору між батьками про визначення місця проживання малолітньої дитини є дорадчим документом та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення місця проживання дитини, оскільки такий висновок не порушує прав та обов`язків жодного з батьків. Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в процесі якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, у тому числі і оспорюваного висновку, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про визначення місця проживання дитини та дій органу опіки та піклування при складанні такого висновку.

Як установлено судом, у провадженні Шевченківського районного суду м.Львова знаходиться цивільна справа №466/2317/20 (позовне провадження №2/466/1221/20) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Оскаржуваний висновок був наданий на підставі листа Шевченківського районного суду м.Львова в межах вищевказаної цивільної справи.

З огляду на те, що оскаржувані дії Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради, Органу опіки і піклування Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради щодо складання висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини вчинені на реалізацію саме положень СК України для вирішення судом питання щодо визначення місця проживання дитини, то у даному випадку орган опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради, Шевченківська районна державна адміністрація Львівської міської ради діяли не як суб`єкти владних повноважень.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 13.06.2018 у справі № 500/6325/17, від 04.07.2018 у справі №496/4271/16-а та від 23.10.2019 у справі №352/536/17, у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі №522/23095/16-а, яку суд відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, спори щодо визначення місця проживання дитини, у тому числі щодо оскарження рішення та дій органу опіки та піклування з цього питання, є спорами, що виникають із сімейних правовідносин, та вирішуються у порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

З урахуванням наведеного, даний спір не є публічно-правовим та не підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства, відтак, з наведених вище мотивів у відкритті провадження в адміністративній справі необхідно відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України.

Згідно із частиною шостою статті 170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Отже, позивачу необхідно роз`яснити, що для розгляду даного спору законом встановлено інший порядок судового провадження, цей спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Згідно із частиною п`ятою статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись статтями 170, 171, 248, 256 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкриті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради, Органу опіки і піклування Шевченківської районної державної адміністрації Львівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства та повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Чепенюк О.В.