Справа № 200/12920/19-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року справа № 200/12920/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року (повний текст складено 14 лютого 2020 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/12920/19-а (суддя в 1 інстанції Михайлик А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 2), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області щодо незабезпечення внесення до державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування інформації про наявність в позивача не облікованого трудового стажу та сплачених сум страхових внесків; зобов`язати Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області вчинити дії щодо внесення до державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування не обліковану інформацію про наявність в позивача стажу та сплачених сум страхових внесків протягом періоду з 21.11.2001 по 06.11.2015.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що відповідачами на його звернення у вересні та жовтні 2019 рок не було вчинено жодних дій, спрямованих на внесення до індивідуальних відомостей про застраховану особу інформації про трудовий стаж позивача за період з 21.11.2001 по 06.11.2015, чим було порушено право позивача на соціальний захист.

За змістом позову бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області полягає у невчиненні дій, спрямованих на забезпечення територіальним управлінням належного обліку відпрацьованих днів застрахованої особи (позивача) та сплачених сум на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за її колишнім місцем роботи.

Бездіяльність Управління пенсійного фонду у м. Краматорську Донецької області полягає на думку позивача, у нездійснені територіальним управлінням дій, спрямованих на отримання від органу доходів та зборів відомостей про суми надходжень від сплати єдиного внеску, фінансових санкцій та суми коштів, перерахованих на їхні рахунки або письмової інформації про причини виникнення виявлених розбіжностей як то передбачено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року у справі № 200/12920/19-а у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення місцевого суду є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.

Сторони у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду судового засідання, тому, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , згідно паспорту серії НОМЕР_2 позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач є внутрішньо-переміщеною особою, фактичним місцем проживання у довідці про взяття на облік від 21.05.2018 визначено: АДРЕСА_2 .

Відповідно до відомостей трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 позивач в період з 21.11.2001 по 23.04.2003 проходив службу в лавах Збройних сил України, в період з 18.08.2003 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ.

В індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-5 наявна інформація про проходження служби в органах внутрішніх справ та сплату страхових внесків за період з серпня по грудень 2007 року, інформація про службу з 21.11.2001 по 23.04.2003, з 18.08.2003 по 31.07.2007 та з 01.01.2008 по 06.11.2015 в системі персоніфікованих відомостей про особу відсутня.

З наданих позивачем документів встановлено, що 09.09.2019 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області (відповідач 2 ) із заявою, в якій на підставі п. 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 280 від 23.07.2014, просив доповнити відомості реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформацією щодо наявності в нього відпрацьованих календарних днів та внесених сум страхових внесків та/або єдиного внеску, сплаченого застрахованою особою за період з 21.11.2001 по 06.11.2015 (період проходження строкової служби в Збройних силах України: з 21.11.2001 по 23.04.2003 та період проходження служби в органах внутрішніх справ (ГУ МВС України в Донецькій області) з 18.08.2003 по 06.11.2015). До заяви позивач додав копію трудової книжки та довідку УФЗБО ГУ МВС України в Донецькій області про заробітну плату за період з листопада 2014 по грудень 2015 року.

Листом від 25.09.209 Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надано позивачу відповідь, якою позивачу роз`яснено порядок внесення відомостей до системи персоніфікованого обліку.

07.10.2019 позивач звернувся до УПФУ у м. Краматорську Донецької області (відповідач 1) із зверненням щодо внесення інформації про його трудовий стаж до індивідуальних відомостей про застраховану особу. У наданій відповіді на звернення позивачу було роз`яснено, що відомості про періоди служби, грошове забезпечення та сплату страхових внесків вносяться територіальними органами Пенсійного фонду України до реєстру застрахованих осіб на підставі звітів, що надаються військовими частинами або органами, що виплачують грошове забезпечення.

Позивач вважає, що невчинення відповідачами на вимогу позивача дій, спрямованих на внесення до реєстру застрахованих осіб відомостей про страховий стаж позивача за період 21.1.12001 по 06.11.2015 свідчить про допущення останніми протиправної бездіяльності.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування визначені Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV: застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (абзац п`ятий); персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку (абзац двадцять п`ятий).

Згідно з частиною першою статті 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; органів доходів і зборів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом (частина друга статті 21 Закону № 1058-IV).

Частиною третьою статті 21 Закону № 1058-IV визначено перелік відомостей, які має містити персональна електронна облікова картка застрахованої особи.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 Закону № 1058-IV відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду серед іншого для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Частиною першою статті 1 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»(далі - Закон № 2464-VI) визначено, що державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб (пункт 1); Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом (пункт 7).

Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 2464-VI державний реєстр створюється для забезпечення: ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації; накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про сплату платниками єдиного внеску та про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та обліку виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини другої статті 16 Закону № 2464-VI державний реєстр складається з реєстру страхувальників і реєстру застрахованих осіб.

Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац другий частини третьої статті 16Закону № 2464-VI).

Частиною першою статті 20 Закону № 2464-VI визначено, що реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону. Реєстр застрахованих осіб складається з електронних облікових карток застрахованих осіб, до яких включаються відомості про застрахованих осіб, інформація про набуття прав на одержання страхових виплат за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та інформація про виплати за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Зміни та уточнення вносяться до відомостей реєстру застрахованих осіб у порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення (частина п`ята статті 20 Закону № 2464-VI).

Згідно з частиною шостою статті 20 Закону № 2464-VI відомості про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплаченого єдиного внеску та інші дані, що містяться в реєстрі застрахованих осіб, використовуються для обчислення та призначення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.

Порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб визначаються Положенням про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1(у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 8 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення № 10-1).

Пунктом 4 розділу І «Загальні положення» Положення № 10-1 визначено, що Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Реєстр застрахованих осіб забезпечує облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію; накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та облік виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 5 розділу І «Загальні положення» Положення № 10-1).

Згідно з пунктом 1 розділу IV «Дані облікової картки реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них» Положення № 10-1 реєстр застрахованих осіб складається з облікових карток, які включають дані, визначені частиною третьою статті 20 Закону та частиною третьою статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 3 розділу IV «Дані облікової картки реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них» Положення № 10-1 визначено, що відомості до реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У разі припинення страхувальника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться на підставі відомостей, поданих правонаступником (абзац перший пункту 4 розділу IV «Дані облікової картки Реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них» Положення № 10-1).

Згідно з абзацами другим, третім пункту 4 розділу IV «Дані облікової картки Реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них» Положення № 10-1 у разі припинення або зняття з обліку у фіскальних органах страхувальника без визначення правонаступника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться відповідно до рішення суду, що набрало законної сили. Внесення змін до відомостей про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб відповідно до рішення суду, що набрало законної сили, здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі наказу керівника відповідного органу у десятиденний строк після надходження (надання особою) рішення суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про недопущення відповідачем 1 та відповідачем 2 протиправної бездіяльності через невнесення на вимогу позивача даних до персоніфікованого обліку Пенсійного фонду щодо позивача, через відсутність на те підстав, що передбачені пунктом 4 розд. IV Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1).

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції зазначав, що відповідно до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, не передбачено внесення відомостей за періоди, в які у страхувальників був відсутній обов`язок надання відповідних звітів.

Однак, враховуючи норми прямої дії статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, яке не повинно позбавляти позивача права на допомогу по тимчасовій непрацездатності у 100 % розмірі, бо загальний безперервний стаж у позивача складає 19 років, однак, у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) та у складі зазначеного реєстру - реєстр платників страхових внесків до солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за формою ОК-5 міститься лише інформація за 5 (п`ять) місяців 2007 року та з 2016 по 2020 роки щодо трудової діяльності позивача та сплаченні страхові внески, тобто 4 роки, 14 днів станом на 09.06.2020.

Відповідно до вимог підпункту чотири частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), якщо вони мають страховий стаж понад вісім років.

Протягом безперервної трудової діяльності позивача в органах внутрішніх справ, що підтверджується належним чином завіреного послужного списку позивача з особової справи МВС України, копією наказу по особовому складу ГУМВС в області від 03.11.2015 № 336 о/с та копії трудової книжки, роботодавцем на всі виплати осіб рядового та начальницького складу ГУМВС України та ДМУ ГУМВС України в Донецькій області з 01.01.2007 до 31.12.2010 нараховано страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Починаючи з 01.01.2011 нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Утримання та нарахування страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснювалось у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

Утримання та нарахування ЄСВ здійснювалось на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», вказані факти підтверджуються листом УФЗБО ГУМВС України в Донецькій області від 15.05.2020 вих. № 20оз/лк, наданого на адвокатський запит від 14.05.2020 вих. № 22.

Також факт сплати страхових внесків підтверджується довідкою УФЗБО ГУМВС України в Донецькій області про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням з листопада 2014 року по жовтень 2015 року, де вказано розміри сплачених сум страхових внесків та розміри єдиного внеску.

Згідно з Законом України від 04.07.2013 № 404-VІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» та Закону України від 04.07.2013 № 406-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску, розпочато органами доходів і зборів з 01.10.2013.

Станом на 01.10.2013 Пенсійним фондом України, передано позитивне сальдо по підприємству ГУМВС України в Донецькій області за кодом - 71020000 (єдиний внесок нарахований на суми грошового забезпечення військовослужбовців).

Під час адміністрування єдиного внеску органами ДПС, підприємством проведена сплата відповідно наданих звітів.

Стосовно надання копій, документів, що підтверджують сплату, повідомлено, що відповідно до пункту 5 наказу Міністерства, фінансів України від 27.12.2019 № 576 «Про внесення змін до наказу Міністерства фінансів України від 18.07.2016 № 621» органами ДПС виписки з рахунків отримуються у вигляді електронного реєстру розрахункових документів згідно з протоколом обміну між Казначейством та ДПС, після чого завантажується до інформаційно-аналітичної системи, вказані факти підтверджуються листом Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області від 04.06.2020 вих. № 46792/10/05-99-33-01, наданим на адвокатський запит від 25.05.2020 вих. № 24.?

Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, що зазначено в постанові Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі № 185/7049/16-а.

Вказаний період проходження військової служби підтверджується послужним списком трудової діяльності позивача у його особовій справі МВС України та копією його трудової книжки.?

Згідно постанови Верховного Суду від 26.09.2019 року у справі № 295/6361/17, обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску; ведення обліку виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігання таких відомості в порядку, передбаченому законодавством, покладено на органи Пенсійного фонду України.

Контроль за достовірністю поданих страхувальниками і застрахованими особами відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, здійснюють органи Пенсійного фонду (пункт 9 частини другої статті 64 Закону № 1058-ІV).

Стаття 12-1 Закону № 2464-VІ визначає, що Пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру, здійснює заходи щодо надання інформації з Державного реєстру відповідно до цього Закону; здійснює контроль, у тому числі спільно з органами доходів і зборів, за достовірністю відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до статті 14-1 Закону № 2464-VІ Пенсійний фонд та його територіальні органи зобов`язані: забезпечувати своєчасне внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру; здійснювати контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб.

Фактично, внаслідок невиконання контролюючим органом своїх прямих обов`язків, позивача позбавлено соціальної захищеності при виникненні ситуації з його тимчасової непрацездатності внаслідок знаходження на лікарняному та несплати у повному обсязі допомоги по тимчасовій непрацездатності, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів зазначає.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем за подання адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. та за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у розмірі 1152,60 грн.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі по 960,50 грн. з кожного ((768,40 грн. + 1152,60 грн.)/2).

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи.

Колегія суддів вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач 1 буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року у справі № 200/12920/19-а задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року у справі № 200/12920/19-а скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області щодо незабезпечення внесення до державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування інформації про наявність у ОСОБА_1 не облікованого трудового стажу та сплачених сум страхових внесків.

Зобов`язати Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області вчинити дії щодо внесення до державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування не обліковану інформацію про наявність у ОСОБА_1 стажу та сплачених сум страхових внесків протягом періоду з 21.11.2001 по 06.11.2015.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (, місцезнаходження: 84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, буд. 5) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят) гривень 50 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят) гривень 50 копійок.

Повне судове рішення складено 19 серпня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць