Справа № 553/2747/19
Суддя: Крючко Н. І.
Дата ухвалення: 2020-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2747/19
Провадження № 2-а/553/17/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.08.2020м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі :

головуючого судді - Крючко Н.І.,

при секретарі - Іжик А.В.,

за участі предстваника позивача ОСОБА_2 - адвоката Фесенко Ю.О.,

розглянувши у загальному позовному провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції, Городінського Сергія Анатолійовича інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення, старшого сержанта поліції Управління патрульної служби в Полтавській області Департаменту патрульної служби про визнання дій інспектора поліції протиправними, визнання протиправною та скасування постанови серія ДПО18№683625 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі 07.11.2019 року та закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, Городінського Сергія Анатолійовича інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення, старшого сержанта поліції Управління патрульної служби в Полтавській області Департаменту патрульної служби про визнання дій інспектора поліції протиправними, визнання протиправною та скасування постанови серія ДПО18№683625 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі 07.11.2019 року та закриття провадження у справ, в якому просив визнати дії інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення, старшого сержанта поліції Управління патрульної служби в Полтавській області Департаменту патрульної служби Городінського С.А. з винесення постанови серія ДПО18№ 683625 від 07.11.2019 року про накладення адміністративного стягнення протиправними, визнати протиправною та скасувати постанову інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення, старшого сержанта поліції Управління патрульної служби в Полтавській області Департаменту патрульної служби Городінського С.А. серія ДПО18№ 683625 від 07.11.2019 року про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та накладення на ОСОБА_2 адіміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн. за порушення ч.2 ст. 121 КУпАП, а провадження закрити, стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1500 грн..

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Фесенко Ю.О. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

В судовому засіданнні представник відповідача Департаменту патрульної поліції позовні вимоги не визнала в овному обсязі з підстав їх необгрунтованості та безпідставності.

Відповідач Городінський С.А. інспектор відділу моніторингу та аналітичного забезпечення, старший сержант поліції Управління патрульної служби в Полтавській області Департаменту патрульної служби в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі з підстав їх безпідставності та необгрунтованості.

У відповідності до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому суд повинен трактувати усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06// Єдиний державний реєстр судових рішень № - 263872).

Суд, вислухавши думку сторні по справі, дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07.11.2019 року о 10 год. 30 хв. ОСОБА_2 у м. Полтава по вул. Чураївни, керував транспортним засобом Ataman А-09206, д.н.з. НОМЕР_1 , який використовувався для надання послуг з перевезення пасажирів, не маючи справного вогнегасника, чим порушив п. 31.4.7 Правил дорожнього руху, на підстав чого відповідачем було винесено оскаржувану постанову серія ДПО18 № 683625 та накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст. 121 КУпАП у вигляді 680,00 грн..

З даною постановою позивач не погодився, оскільки остання є безпідставною та підлягає скасуванню, так як складена постанова не відповідає вимогам закону, оскільки винесена відповідачем з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем неправомірних дій, та на думку сторони позивача не підтверджує доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_2 неправомірних дій, та відповідно не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Стороною позивача наголошувалось на тому, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, з огляду, в першу чергу, на невідповідність виявленого інспектором порушення та кваліфікації такого порушення за нормами КУпАП.

В судовому засіданні представником позивача вказувалось про те, що відповідач в порушення Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 13.10.2008 року № 534 «Про затвердження Порядку здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів під час їх експлуатації» та Глави 31 Розділу ІІІ Правил дорожнього руху не складено Акту перевірки КТЗ, та позивачу не було надано копію акту на місці зупинки транспортного засобу. На думку представника позивача відсутність акту перевірки КТЗ на технічну справність, який є основним законним доказом технічної несправності, виключає таку несправність та взагалі ставить під сумнів наявність такого порушення.

Поряд з цим, представник позивача вказувала про те, що відповідачем було допущено грубе порушення вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 року, так як транспортний засіб Ataman А-09206, д.н.з. НОМЕР_1 був зупинений відповідачем під час виконання запланованого маршруту, коли водієм здійснювалося перевезення пасажирів за відсутності на те законних підстав для проведення такого технічного огляду транспортного засобу. При цьому, перевірка транспортного засобу проводилась більше визначеного часу, майже годину та призвела до вимушеної висадки пасажирів і поверненням позивачем грошових коштів, з огляду на не завершення маршруту.

Поряд з цим, представником позивача акцентувалась увага суду на те, що відповідачем не вірно у постанові кваліфіковано правопорушення вчинене ОСОБА_2 , зазначено ч.1 ст. 121-1 КУпАп, замість ч.2 ст. 121 КУпАП у відповідності до фабули правопорушення. Тому, з огляду на вказані вище обставини прохала задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 6 Закону України Про Національну поліцію поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про Національну поліцію під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України Про дорожній рух учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України Про дорожній рух визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують зазначені Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що спірна постанови винесена відповідачем, з підстав, що 07.11.2019 року о 10 год. 30 хв. ОСОБА_2 у м. Полтава по вул. Чураївни, керував транспортним засобом Ataman А-09206, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Люкс-Полтава 2009» та використовувався для надання послуг з перевезення пасажирів, не маючи справного вогнегасника, чим порушив п. 31.4.7 Правил дорожнього руху, на підстав чого відповідачем було винесено оскаржувану постанову серія ДПО18 № 683625 та накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст. 121 КУпАП у вигляді 680,00 грн..

Відповідно до п. 31 Розділу ІІІ Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 визначено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств - виробників та іншої нормативно - технічної документації.

Пунктом 31.4 Розділу ІІ Правил, визначено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, в тому числі інші елементи конструкцій (31.4.7). Підпунктом «є» даного пункту 31.4.7 визначено порушенням, коли відсутні працездатний вогнегасник на легковому, вантажному автомобілі, автобусі.

Вогнегасники так само, як і медична аптечка, повинні бути розміщені й надійно закріплені в місцях, передбачених конструкцією транспортного засобу.

Забороняється використання вогнегасників без пломб та із закінченими термінами придатності.

Відповідно до п. 6.8.21 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» в автобусі, тролейбусі і вантажному автомобілі, тимчасово пристосованому для перевезення пасажирів, один вогнегасник має бути в кабіні водія, а другий - пасажирському салоні.

В судовому засіданні відповідач вказував про те, що при візуальному огляді пред`явлених ОСОБА_2 вогнегасників, ним було виявлено, що на одному з них відсутні гарантійний термін експлуатації - проміжок часу, встановлений виробником або пунктом технічного обслуговування вогнегасників і зазначений у паспорті та на маркуванні вогнегасника, протягом якого гарантується його працездатний стан за умови дотримання споживачем вимогу інструкції з експлуатації. Також відсутні маркування передбачені виробником та ПТОВ, які мають право проводити його технічне обслуговування, дата виготовлення (продажу) та дата проведення технічного обслуговування. Дані вимоги зазначено у «Правилах експлуатації та типові норми належності вогнегасників», затверджених наказом МВС України від 15.01.2018 року № 25, які є обов`язковими до виконання, які були проігноровані позивачем. На іншому вогнегаснику міститься відмітка про необхідність проходження ТО ще у липні 2019 року, однак цього зроблено не було, оскільки відсутня дата наступного проходження ТО в 2020 році.

Відповідачем, на підтвердження своєї позиції по справі, надано відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що був оглянутий в судовому засіданні, в якому чітко зафіксовано факт порушення ОСОБА_2 п. 31.4 Правил дорожнього руху, а саме пункту є) відсутність в салоні автобуса, який здійснює надання послуг з перевезення пасажирів працездатного вогнегасника.

Судом встановлено, що з оглянутого відео, позивач ОСОБА_2 фактично визнав вину у вчиненому правопорушенні та наведені вище обставини не заперечувались останнім.

Судом беззаперечно встановлено та підтверджується відео, яке було оглянуто в судовому засіданні, що під час перевірки комплектації транспортного засобу, що надає послуги з перевезення пасажирів, ОСОБА_2 було надано для перевірки два вогнегасники. Однак, на одному з вогнегасників взагалі були відсутні маркування передбачені виробником та ПТОВ, які мають право проводити його технічне обслуговування, дата виготовлення (продажу) та дата проведення технічного обслуговування. На іншому вогнегаснику міститься відмітка про необхідність проходження ТО ще в липні 2019 року, однак цього зроблено не було, оскільки була відсутня дата наступного проходження ТО в 2020 році.

Встановлені вище судом дійсні обставини справи, не були спростовані стороною позивача шляхом подання належних та допустимих доказів.

У оскаржуваній постанові відповідачем, інспектором у графі 6 зазначено посилання на порушення ОСОБА_2 п.п. 31.4.7. Правил дорожнього руху, та конкретизовано у фабулі, яке саме порушення допущено ОСОБА_2 , водієм автобусу, який надав послуги з перевезення пасажирів, що в свою чергу спростовує твердження позивача, що кваліфікація дій ОСОБА_2 є нечіткою та такою, що не містить чітких посилань на норми, які були порушені останнім.

Згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 року, визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Розділом VІІІ Інструкції визначено особливості матеріалів про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена статтею 121 КУпАП.

Даним розділом визначено, що контроль за відповідність технічного стану транспортних засобів, які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та рухаються за встановленими маршрутами, проводиться в місцях їх стоянки, або в початкових проміжних чи кінцевих пунктах маршруту, або під час виїзду/заїзду із/до спеціально пристосованих місць для зберігання транспортних засобів (приміщення, гаражі, майданчики, стоянки, тощо).

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Таким чином, факт порушення позивачем ч.2 ст.121 КУпАП підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом.

Твердження сторони позивача про те, що ОСОБА_2 не порушував вимог ПДР України, суд відхиляє з огляду на те, що з наявного відеозапису чітко вбачаються зазначені порушення. Судом не приймається до уваги, як одна з основних підстав визнання постанови незаконною, як невірне зазначення частини статті КУпАП, відповідачем у справі, а саме ч.1 ст. 121-1 КУпАП, замість ч.2 ст. 121 КУпАП, що є технічною опискою, оскільки відповідачем вірно встановлено обставини справи та вірно зазначено пункт Правил дорожнього руху що відповідає диспозиції ч.2 статті 121 КУпАП, та відповідно відповідачем вірно застосовано адміністративне стягнення у межах санкції ч.2 ст. 121 КУпАП, що спростовує твердження позивача у справі.

Суд констатує, що відповідачем не було порушено процедури розгляду справи, а саме правопорушнику були роз`яснені права та можливість надати пояснення, що підтверджується відеозаписом. З наданого відеозапису вбачається, що будь-якого упередження зі сторони поліцейського не було. Так, наявним відеозаписом підтверджується, що позивачу під час розгляду справи було роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 КУ, які йому були зрозумілі. Спілкування поліцейського із позивачем зафіксовано в хронологічному порядку як і відбувались усі події.

Наданий суду відеозапис з нагрудної камери є належним та допустимим доказом, узгоджується із іншими дослідженими доказами.

Поряд з цим, суд критично сприймає твердження представника позивача щодо недопустимості фото здійснених на місці фіксуваня даного адміністративного правопорушення, котрі приєднані до оспорюваної постанови, оскільки останні мають детальне зображення самого предмету правопорушення, що повністю узгоджується з усіма зібраними матераілами справи про адміністративне правопорушення.

Поряд з цим, представником позивача вказувалось про те, що за результатами перевірки КТЗ складається Акт перевірки технічного стану КТЗ, посилаючись на Наказ МВС України від 13.10.2008 року № 534 «Про затвердження Порядку здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів під час їх експлуатації»

Згідно п. 1 Розділу наведений вище порядок визначає процедуру проведення працівниками Державтоінспекції перевірок технічного стану колісних транспортних засобів під час їх експлуатації в період між державними технічними оглядами, які здійснюються у випадку наявних ознак, що свідчать про технічну несправність КТЗ або забруднення ним навколишнього середовища, відповідно до вимог абзацу першого пункту 21 ст. 11 ЗУ «Про міліцію».

Вказані твердження сторони позивача, суд визнає неспроможними, оскільки дані норми визначені для застосування працівниками Державтоінспекції, в свою чергу працівники патрульної поліції керуються нормами Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджені наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року.

Отже, наявні в справі докази підтверджують, що 07.11.2019 року о 10 год. 30 хв. ОСОБА_2 у м. Полтава по вул. Чураївни, керував транспортним засобом Ataman А-09206, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Люкс-Полтава 2009», який використовувався для надання послуг з перевезення пасажирів, не маючи справного вогнегасника, що як наслідок, призвело до порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху.

Суд приходить до висновку про те, що позивачем допущено порушення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.121 КУпАП, що підтверджується обставинами встановленими в ході судового розгляду.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем в ході судового розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, що вказує про безпідставність позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 5, 8,9, 72, 243 , 251 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 19 Конституції України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 доДепартаменту патрульної поліції, Городінського Сергія Анатолійовича інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення, старшого сержанта поліції Управління патрульної служби в Полтавській області Департаменту патрульної служби про визнання дій інспектора поліції протиправними, визнання протиправною та скасування постанови серія ДПО18№683625 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі 07.11.2019 року та закриття провадження у справі - відмовити за безпідставністю та недоведеністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Н. І. Крючко